Hvad var det? Giv mig en ledetråd.
- Nej. Vi er der lige straks. - Jeg tager det af nu.
- Kan du ikke lide overraskelser? - Jo, når jeg ved, hvad det er.
Du vil elske den her, det lover jeg.
Jeg elsker allerede udsigten.
Så er vi her.
- Pas på, hvor du træder. - Jeg kan jo ikke se noget.
Stop her. Jeg fjerner det nu.
Det er løgn.
Jeg vidste ikke engang, det var åbnet endnu.
Jeg indløste en tjeneste og fik os et bord til indvielsen.
- Er jeg fin nok i tøjet? - Du ligner en million.
Kom.
Ikke stjæle mønter fra springvandet. Det giver ulykke. Smut med dig.
Smil!
- Værsgo. - Tak.
Vil De have taget et billede?
Vær venlig at se Dem for.
- Skal De med? - Vi tager den næste.
- Vi kan sagtens gøre plads. - Tak.
Så går det opad.
Det må De undskylde. Den driller en gang imellem.
MAKS. 8 PERSONER
Lidt fakta om Sky View-tårnet.
Det er 150 meter højt og vejer godt 9000 tons.
Det er bygget i stål, beton og glas. Og det mest imponerende er,
at hele byggeriet stod færdigt fem måneder tidligere end beregnet.
Er det godt?
- Hvad sagde jeg? - Vældig fancy.
- Hvad kan jeg gøre for Dem? - Vi har bestilt bord. Campbell.
Her er desværre allerede stuvende fuldt.
Det er jo indvielsen. Vær venlig at flytte Dem.
Jeg har aftalt det med Jake. Er han på arbejde?
Jake blev afskediget her til formiddag. Farvel.
- Hvad foregår der? - Lige et øjeblik.
Jeg ved, De er en meget vigtig mand, men kunne De hjælpe mig?
Jeg beder Dem.
Jeg er forfærdelig ked af det, men jeg kan ikke hjælpe Dem.
Hr. Fuller, dejligt at se Dem. Vi har et skønt bord klar til Dem.
Lad os gå op i baren. Bare opfør dig naturligt.
Sikken udsigt.
Hvad er der? Åh nej, du har højdeskræk.
Nej, det er bare...
Jeg har bare aldrig været så højt oppe før.
Den her aften er en katastrofe. Den skulle have været perfekt.
Den er perfekt, fordi jeg er sammen med dig.
Er du okay?
Jeg overlever nok.
- Se, gratis champagne. - Mit foretrukne mærke.
Den er på vej.
- Værsgo. - Jeg er lige straks tilbage.
- Undskyld, hvor er dametoilettet? - På den anden side af dansegulvet.
Tak skal I have. Vi er straks tilbage.
Hej, skat.
- Er der noget i vejen? - Jeg har det fint. Tak.
- Hvor langt er du henne? - Hvad?
Nej, jeg er ikke...
Jeg er ikke helt sikker. En eller to måneder.
Det er da vidunderligt.
Er det ikke?
Jeg har ikke fortalt det til min kæreste endnu.
Elsker han dig?
Ja.
Så giver han ikke slip på dig.
- Tak. - Ingen årsag.
Vi er lige straks færdige.
Der var du. Er du okay?
Ja, det tror jeg.
Kom, lad os gå ud at trække noget frisk luft.
- Jeg er nødt til... - Jeg ville...
- Dig først. - Okay.
Jeg ville gøre det under middagen, men nu, hvor vi har udsigten...
Ikke kaste med mønter. Du kan slå nogen ihjel.
Undskyld, selvfølgelig.
Fedeberg.
De sidste par år har været fuldstændig magiske.
Og det er på grund af dig.
Iris, jeg vil tilbringe resten af livet sammen med dig.
Mener du sammen med os?
Hvad?
Undskyld.
Jeg...
- Jeg er den heldigste mand i verden. - Du er ikke vred?
- Nej, det er da fantastisk. - Mener du det?
Vi skal stifte familie.
Så vil du?
Ja!
- Er den for stram? - Den er perfekt.
Lad os gå ned og fejre det.
Paul, tag min hånd! Hold ud!
- Hold dig væk! - Vent! Hjælp!
Paul, tag min hånd!
Alle ned ad trappen!
Væk! Børnene først!
En ad gangen!
Til elevatoren!
Frue, jeg skal kunne nå kontrolpanelet.
Væk!
- Lad mig komme ind! - Vi er allerede for mange!
Så flyt dig dog! Luk mig ind!
Hjælp!
Grib fat!
Hjælp!
Kom her.
Jamen dog.
Vektormultiplikation er skræmmende, men så skræmmende er det vel ikke.
Tak for i dag. I næste uge begynder eksamensforberedelserne.
Frøken Reyes.
Vi må have en snak.
Vi skal stifte familie.
Ikke kaste med mønter. Du kan slå nogen ihjel.
Alle ned ad trappen!
Den drøm ødelægger mit liv.
Og mit. Det er hver nat, Stef. Jeg får aldrig nogen søvn.
Shit, det må du undskylde. Må jeg fortælle dig noget?
Ja, hvad?
Kvinden i min drøm hedder Iris.
Okay.
Det hed min mormor også. Jeg tror, jeg drømmer om hende.
- Seriøst? - Ja.
Men jeg har aldrig mødt hende. Jeg aner ikke, om hun lever.
Så kan du enten tage hjem og undersøge det med mormor,
eller du kan blive her og dø i søvne for alvor.
For så myrder jeg dig. Beklager.
- Ja, okay. - Elsker dig.
Jeg elsker også dig.
Tag hjem.
I stilhed.
Okay.
Der var hun jo. Velkommen hjem, skat.
Jeg har sådan savnet dig. Hvor er det godt at se dig.
- Tak. - Nu skal jeg tage den.
Charlie har overtaget dit værelse, og mine ting står på hans værelse,
så jeg har redt op til dig på sovesofaen. Er det okay?
Ja, det er så fint. Har vi stadig kassen med mors gamle ting?
Der var nogle billeder i den og en bog med telefonnumre.
- Hvad vil du med den? - Ikke noget.
Jeg syntes bare, jeg så den her et sted.
Stefani, hvad handler det om?
Jeg ved godt, det lyder meget mærkeligt,
men jeg har brug for at finde mors mor, Iris.
Ja, det er mærkeligt.
Desuden smed jeg de kasser ud, mange år efter din mor forlod os.
- Hej, Charlie. - Hej.
"Hej, Stef. Hvordan går det? Godt at se dig."
Ja, klart. Jeg tager hen til fætrene.
Men din søster er jo lige kommet.
Jeg kan køre dig derhen. Jeg vil også godt hilse på dem.
Når du er der, skal du ikke nævne Iris for onkel Howard.
Klart. Helt i orden.
- Elsker dig. - Jeg elsker også dig.
Charlie?
Gider du godt tage dem der ud? Jeg taler til dig. Hvad er der galt?
- Hvad? - Du har ikke sagt et ord til mig.
Hvad vil du? Du kommer ellers kun hjem i højtiderne.
Jeg skal fortælle dig noget, men du må ikke sige det til far.
- Er du gravid? - Nej, jeg er ikke gravid.
- Hvor kom det fra? - Du går jo på college.
Bare lov mig, du ikke siger noget til far. Det er alvorligt.
All right.
Okay.
Jeg er blevet sat under akademisk opsyn.
Det er ikke noget at grine ad.
Det er et stort øjeblik for mig. Du var 12-talspige og elevrådsformand.
Det er ikke sjovt. Hvis ikke jeg hæver mine karakterer, ryger mit stipendium.
Nedtur. Undskyld. Hvad er der sket?
Jeg kan ikke sove.
Hver gang jeg lukker øjnene, har jeg det samme mareridt om Iris.
Vores mormor. Det må betyde et eller andet.
Det ved jeg nu ikke. Jeg har også mærkelige drømme.
I nat drømte jeg, at jeg blev spist af en hotdog.
Okay.
- Så gør dog noget. - Ro på. Vi skal nok finde ham.
Jeg kan ikke pause en onlinekamp. Gider du ikke godt fucke af?
Kan du huske, hvad der skete sidste gang?
- Hvad sker der? - Jeg kan ikke finde Paco.
- Hvem er Paco? - Hej, kusine.
Gider du hjælpe med at lede? Bare pas på, hvor du træder.
Ja, men jeg skal lige tale med jeres far.
- Hvad laver du hjemme? - Hun er ved at dumpe i skolen.
- Velkommen i klubben. - Har du overhovedet ledt?
Paco er ikke ovenpå. Men hvem har vi hernede?
- Hej, Julia. - Hejsa. Charlie!
Min lille Romeo. Hvordan gik det med Jenny?
- Hun sagde ja. - Ej, det er løgn.
- Hvem er Jenny? - En, han har mødt til livredning.
Jeg vidste ikke, du gik til livredning, Charlie. Det har du da ikke fortalt.
- Hvad skal du have på? - Jeg holder det enkelt.
Sort blazer, men med en sjov butterfly.
Stef! Stefani! Du godeste!
- Hej, søde. - Hej, tante Brenda.
- Er onkel Howard hjemme? - Ja, nu skal jeg hente ham.
- Howard, Stefani er her. - Hvor hyggeligt.
Du ser træt ud. Er alt okay?
Stefi! Kom her.
Hvor er det godt at se dig. Er du sulten? Der er frokost.
Nej. Jeg vil bare gerne tale med dig om din mor, Iris.
- Jeg ved, du ikke bryder dig... - Der er ikke meget at fortælle.
Jeg bliver ved med at have mareridt om hende.
Det er nok bare stress. Tag noget melatonin.
Men jeg drømmer om et sted, der fandtes for 50 år siden.
En restaurant ved navn Sky View.
I kender den. Har Iris fortalt om den?
Hvad har hun sagt? Kan jeg tale med hende?
Med hvem?
- Stef drømmer om bedstemor Iris. - Jeg troede, hun var død.
- Hun er død for os. - Iris Campbell er dybt forstyrret.
Hvis jeg talte med hende, ville drømmene måske stoppe.
- Stef, drop det. - Hvad var det, der skete?
Det er hendes skyld, din mor er blevet så forskruet.
Onkel Howard, jeg har brug for at vide det.
Hør her, Stefi.
Efter vores far døde, slog det helt klik for Iris.
Hun lod os ikke gå i skole og låste os inde derhjemme.
Hun tænkte kun på alle de måder, vi kunne dø på.
Til sidst blev det så slemt,
at det offentlige måtte tage din mor og mig fra hende.
Men hun opsporede os.
Og da børnene blev født, sendte hun os de mest afskyelige breve
fyldt med nekrologer og billeder af lig.
Vi var nødt til at flytte, så hun ikke kunne kontakte os.
Nå, men...
...har I stadig de breve?
Stefi, hør på mig.
Den kvinde er syg og farlig.
Og for din egen sikkerheds skyld må du holde dig langt væk fra hende.
- Jeg har fundet Paco! - Gudskelov.
Han vil nok gerne ind i stuen nu.
- Han var i spisekammeret. - Hvordan er han havnet der?
Du må hjælpe mig.
Du hørte din onkel. Lad det nu ligge.
Du forstår det ikke. Den drøm ødelægger mit liv.
Jeg er ved at gå fra forstanden. Du er den eneste, der kan hjælpe mig.
Howard ville aldrig tilgive mig, hvis jeg satte dig i forbindelse med Iris.
Du må under ingen omstændigheder
kigge i nederste skuffe i skænken i spisestuen.
PRIVAT ADGANG FORBUDT
Hej, jeg skulle tale med Iris Campbell.
- Så du ikke skiltene? - Jo, men...
- Så skrid med dig. - Men jeg er dit barnebarn.
Stefani.
- Tøm lommerne for alt, du har. - Jamen jeg er ikke farlig.
Det er ikke dig, jeg er bange for.
Træd langsomt indenfor.
Luk døren. Hurtigt!
Rør dig ikke.
Du almægtige. Det er jo dig.
Du ligner din mor.
Hej...
Stop! Rør dig ikke. Ikke før jeg siger til.
Du prøver vist at overliste mig. Få mig til at sænke paraderne.
Værsgo.
Sæt dig.
- Okay. - Sæt dig.
Sådan.
Hvordan har Darlene det? Er din mor okay?
Det ved jeg ikke.
Hun forlod os, da jeg var ti, så vi ser hende ikke mere.
Men du har læst mine breve. Det er derfor, du er her, ikke?
Nej. Jeg er her rent faktisk, fordi jeg har drømt om Sky View.
Hvad?
Ja. Hver nat i to måneder har jeg drømt det samme.
Du er på date,
men gulvet flækker, og der sker en eksplosion, hvorefter du...
- Falder ned og dør. - Ja, alle dør.
Det var ikke kun din drøm. Det var min forudanelse.
Dengang på Sky View fik jeg et glimt af fremtiden.
Jeg så, hvad Døden havde for.
Jeg ville gøre det under middagen, men nu, hvor vi har udsigten...
Ikke kaste med mønter. Du kan slå nogen ihjel.
Undskyld, selvfølgelig. Fedeberg.
De sidste par år har været fuldstændig magiske, og det er på grund af dig.
Nej, nej, nej...
- Der er noget galt. - Betyder det nej?
Vi skal alle sammen dø. Hele bygningen styrter sammen.
Mener du det?
Mønten. Giv mig den.
Hvad laver du, dame? Hvad er der galt med dig?
Iris?
Flyt jer!
Stop musikken!
Alle skal væk fra dansegulvet. Glasset går itu. Skynd jer væk.
Kom væk fra dansegulvet!
Skynd jer væk! Væk!
Jeg reddede mange liv den aften. Liv, der ikke skulle have være reddet.
Efterfølgende lukkede de restauranten.
De påstod, at den skulle sættes yderligere i stand.
Men den åbnede aldrig igen. Til sidst blev den revet ned.
Så du forhindrede katastrofen?
Ja.
Men Døden er ikke sådan at fucke med,
så han kom tilbage efter alle, der var til stede den aften.
Også min Paul.
Undskyld, sagde du, at Døden kom tilbage?
Han er en ihærdig satan. Han giver ikke op.
Men jeg har lært at lure ham og forudse alle hans træk.
Jeg har holdt ham stangen i årevis, men nu har han mig. Kræft.
Det er til at tude over. Jeg fik det konstateret for to måneder siden.
Det var der, min drøm begyndte. Men hvorfor drømmer jeg det, du så?
Måske er min forudanelse gået i arv. Måske er det skæbnens syge humor.
Hvem ved? Det vigtigste er, at når universet taler, skal man høre efter.
Jeg har set dig, bror lort.
Hvem taler du til?
Døden. Han tror, jeg er uopmærksom, fordi du er her.
Jeg må lære dig alt, hvad der står i bogen her.
Det vil tage tid, så du må blive her. Verden udenfor er alt for farlig.
Jeg har ikke været uden for en dør i 20 år. Herinde er vi i sikkerhed.
Se engang.
Det er al min research. Mit livsværk.
Jeg kan altså ikke blive her. Jeg er nødt til at passe min skole.
- Men jeg skal nok komme på besøg. - Så længe lever jeg ikke.
Du må ikke gå. Forstå det nu. Døden er ude efter vores familie.
- Du tror ikke på mig. - Nej, jeg har vist taget fejl.
Det var nok bare en drøm.
Vent, tag i det mindste bogen med. Stefani!
Stefani!
Stefani, stop!
- Jeg skulle ikke være kommet. - Bogen her er en livline.
Den rummer alt, hvad du skal vide for at kunne beskytte vores familie.
Du tror stadig ikke på mig.
- Hold afstand. - Hvorfor?
Du skal få syn for sagn.
Stef, er det rigtigt, at hendes ansigt eksploderede?
Erik! Lad hende være.
Undskyld, Stef. Jeg er bare nysgerrig.
Hey. Hvordan har du det?
Undskyld, onkel Howard. Du havde ret om det med Iris.
Du skal ikke undskylde. Jeg er ked af, du skulle udsættes for sådan noget.
Inden hun døde, sagde hun, at Døden er ude efter vores familie.
- Det er da tågesnak, ikke? - Åh gud...
Utroligt. Jeg sendte hende en mail, men jeg troede ikke, hun ville komme.
Kom med.
Er det...?
Er det mor?
Ja.
Darlene.
- Jeg kan komme igen senere. - Pjat med dig. Kom nu herned.
Tror du, hun vil med til grillhygge?
Stef, vent.
Hvis hun tager med, så gør jeg ikke.
- Vil du ikke engang tale med hende? - Du husker hende ikke, som jeg gør.
- Giv hende nu en chance. - Hvorfor? Hun forlod os.
Og nu kommer hun trillende efter alle de år, som om intet er hændt?
Ja, sådan gør man jo ikke.
- Hvabehar? - Ikke noget.
- Hvad skal det betyde? - Du tog aldrig telefonen.
Du taler heller ikke engang med Julia længere.
Okay, men de sidste par måneder har jeg kæmpet med det mareridt.
Det har jo været sådan, lige siden du flyttede.
Ligesom mor har du heller ikke været til stede.
Jeg er ikke som hende. Okay?
Jeg er ikke sindssyg.
Nej, det er rigtigt. Du er ikke sindssyg.
Du er bare ligeglad.
TIL: PROFESSOR LEO DØDSFALD I FAMILIEN
Pas på, I ikke får splinter.
Der var hun jo.
Hvor er det godt, du er her. Jeg troede ikke, du ville komme.
- Tak for invitationen. - Det manglede da bare.
Kom her, alle sammen.
- Jeg har bagt cookies. - Lækkert.
- Må jeg smage? - Ja, selvfølgelig.
- Er der peanutbutter i? - Ja.
- Vil du slå min bror ihjel? - Gud, Bobby har jo allergi.
- Det havde jeg glemt. - Det vigtigste er, at du er her.
Drinks til alle!
Familie.
Man vælger den ikke selv, så man må elske den, man får.
Vores mor levede alene til den dag, hun døde.
Lad hendes død være os en påmindelse om
at nyde livet og tilbringe den tid, vi har, sammen,
for vi får ikke mere af den.
Jeg elsker jer.
Skål på det!
- Den er stærk. - Hvad har du kommet i?
Julia? Er du all right?
Ad, der var et insekt i.
Er du tændt?
- Jeg har den. - Det tror jeg ikke.
Jeg har faktisk fået job som livredder.
Charlie! Kom herop!
- Erik? - Så er grillen klar.
- Må jeg slå mig ned? - Sæt dig og slap af.
Sådan.
I har det vel nok fint.
Mine børn skulle have en god barndom i modsætning til visse andre.
Du taler vel ikke om os? Vi havde en skøn barndom.
Se bare mig. Jeg har udartet mig formidabelt.
Jep.
Howard, hvad er nu det?
Det ligner en husnøgle.
Vi har et gæsteværelse. Det er da vel bedre end at flakke rundt i en husvogn.
- Det er vist ikke nogen god ide. - Det er aldrig for sent at prøve igen.
Beklager.
De er bedre stedt uden mig.
Tag den nu...
GIV AGT
FARE FORUDE
- Far, kom og lav en salto. - Kom nu, onkel Howard.
Howard!
Se så her.
Stop!
Godt set, faster D.
Så er det nu.
- Ikke for tæt på kanten. - Kom så, onkel Howard.
Vær nu forsigtig, Howard.
- Hov, det er snyd! - Hej, Stefi.
Stefani. Jeg er glad for, du ville komme alligevel.
Så er hele familien samlet.
- Der skete ikke noget. - Det var godt.
Jeg er okay.
Ingen fare.
Det, der var før, er forsvundet. Sorg og pine ligeså.
Han vil tørre hver tåre af deres øjne, og døden skal ikke være mere.
J.B. FANDT EN, DER OVERLEVEDE.
HVEM ER J.B.?
Hvad er alt det der?
Udklippene lå i Iris' bog.
Det er nekrologer og artikler om dem, der var til stede på Sky View
den aften, Iris havde sin forudanelse.
De gik alle sammen hen og døde på grufuld vis.
De døde endda i samme rækkefølge som i Iris' forudanelse.
Hundredvis af mennesker skulle dø den aften, men Iris forhindrede det.
Derfor måtte Døden tage dem en efter en.
De var så mange, så det tog Døden årevis at ordne dem alle,
men til sidst nåede han til Iris.
Hun var den sidste, der døde i forudanelsen. Hende og drengen.
Men hun var forberedt. Hun holdt Døden stangen i årtier.
Stefani, det her er ikke et passende tidspunkt.
Det har jo alligevel ikke noget med os at gøre.
Jo, det har. Fordi Døden var så længe om at nå de overlevende,
stiftede de familier, de aldrig skulle have haft.
Derfor tog Døden også dem.
Kan I ikke se det? Døden vil tage os, fordi vi aldrig skulle have været til.
Vil det sige, at vi alle sammen står på Dødens tjekliste?
Nej, far og tante Brenda gør ikke, for de er ikke Iris' efterkommere.
Der er et mønster. Døden tager en slægtsgren ad gangen efter alder.
Da onkel Howard var ældst, starter han med hans familie, så Erik er den næste.
Derefter Julia og Bobby.
Så tager han vores gren. Først Darlene, så mig og så Charlie.
Charlie, køber du den?
- Jeg ved det ikke. - Det er for langt ude.
Du gør vores fars død til en syg konspirationsteori.
Nej, det er ikke nogen konspirationsteori.
Vi skal alle sammen dø.
Jeg holder det ikke ud.
Den gale kvindes vås har skabt sorg og smerte nok i vores familie.
Tante Brenda, hør nu. I bogen nævner Iris en, der snød Døden.
Stefani!
- Erik, jeg er bekymret for jer. - Hold så op.
Jeg skal nok tage mig af det.
Brenda, det er jeg ked af.
I tror da på mig, ikke? Julia?
Jeg elsker dig.
Men af og til hader jeg dig.
Jeg ved, hvor overbevisende det her kan synes, men det er ikke virkeligt.
Hvordan kan du sige det? Iris har lært dig det hele.
Du må ikke lade min mors forestillinger ødelægge dit liv, som de ødelagde mit.
Tusind tak for rådet, men jeg har ikke brug for en mor længere.
Så gaber vi op. Flot.
Det kommer til at nive. Klar? Fem, fire, tre...
...to, en. Flot klaret.
Jeg smutter. Du låser af. Og du rører ikke min sprut.
Du har ikke sagt noget om, at jeg skulle låse af.
- Vil du ikke hulke. - Brænd op i helvede!
Kæft, det er strengt. Min far er lige død,
og nu vil røvhullet have mig til at låse af. Ved du, hvad det er?
Det er ubetænksomt.
- Så er du færdig. - Tak.
Husk at give mig fem stjerner og at like og abonnere og alt det der.
TATOVERINGSMIX
STEFANI: ER DU OKAY?
FUCK AF. JEG PRØVER AT SOVE.
NEDTURSMIX
FAR
For helvede...
Hvad fanden?
Kom nu.
Kom nu...
Pis!
Shit!
Charlie, vågn op.
Vågn op! Jeg har forsøgt at ringe til Erik hele natten.
Han tager den ikke. Jeg er bekymret.
- Han har det sikkert fint. - Har du hørt fra ham?
Jeg tager hen og ser til ham.
Og du tager med!
Den bliver ved med at gå på voicemail.
Er det ham?
Min ven skriver, at tatoshoppen brændte ned i går aftes.
Stef!
Er I ude på at slå mig ihjel?
- Erik? - Selvfølgelig er det dig.
Vi hørte om branden. Vi troede, du var død.
- Jeg har det fint. - Jeg har været så bekymret.
Jeg var pisseheldig, jeg havde læderjakke på.
Jeg blev knap nok svedet, men jakken er ødelagt.
- Hvad er det? - Nå ja. Se.
Jeg blev brændemærket. Sygt, ikke? Kan I lide det?
- Du skrev, du lå og sov. - Fordi du tæppebombede min telefon.
- Du burde være død. - Nå ja.
Eller måske er Døden slet ikke ude efter vores familie.
For det ville være fucking sindssygt.
Kors i røven!
Eller måske er jeg uovervindelig.
Erik. Erik...
Erik, vent nu lidt.
Selvom Døden ikke fik dig i går, er du ikke uden for fare.
Pas på den træstyner!
- Skulle den bevæge sig af sig selv? - Den kunne vælte.
- Og pas på børnene. - Jeg tager chancen.
Hvordan skulle to børn med en fodbold kunne dræbe ham?
Jeg ved det ikke. Styneren kunne vælte og ramme løvblæsermanden,
så han blæser blade på børnene, som sparker bolden i ansigtet på ham.
En fodbold i ansigtet?
Det lyder dødbringende. Jeg må være mere forsigtig.
- Hov, hvad er der sket med dig? - Jeg blev flammegrillet af Døden.
Det ser alvorligt ud. Lad mig lige se.
Erik, hold dig væk fra lastbilen.
- Den her lastbil? - Lad nu være.
Det er ellers en dejlig lastbil.
Du skal ikke røre den! Erik, kom væk! Stop!
Kan du lide det? Åh gud...
Nu frister Erik Døden igen. Hvad mon der vil ske?
- Hold nu op. - Hvad mon der vil ske?
Ikke en dyt.
- Jeg prøver at hjælpe dig. - Prøv at lade være.
Vi er så færdige med dit ævl.
Fat nu, at vi er ligeglade med din åndssvage forbandelse.
Lad os være i fred. Døden er ikke ude efter os.
Julia!
Stands!
- Hjælp! - Julia!
Ræk mig din hånd! Bare rolig, det er ikke din tur.
Stop!
Min søster er deromme!
Jeg er frygtelig ked af det, skat.
Vi skulle have troet på dig, Stef.
Nej, jeg...
Jeg tog fejl af rækkefølgen. Julias død er min skyld.
Hør nu. Det, der skete, var traumatisk og grufuldt,
men det er ikke nogens skyld.
- Det er min skyld. - Nej, mor.
Det er min skyld.
Stefani, du tog fejl af rækkefølgen, fordi der er noget, du ikke ved.
Erik er ikke Howards biologiske søn.
Hvad snakker du om?
Stefani, jeg troede ikke på dig, så derfor sagde jeg ikke noget.
Har du haft en affære?
Din far og jeg havde det svært, men det kom der jo dig ud af.
- Hvem er så min rigtige far? - Howard elskede dig så højt.
Hvem er det?
Hvem er min rigtige far?
Jerry Fenbury.
- Jerry Fenbury? - Ja.
- Jerry fucking Fenbury? - Vi havde det så svært.
Åh gud. Var det derfor, han altid ville spille bold?
Okay.
Det må betyde, at hvis det følger den rette rækkefølge,
så er jeg den næste.
Du må hjælpe mig, Stef.
Det tror jeg ikke, jeg kan. Jeg troede, jeg kunne, men...
Jo, det kan du godt.
Du forudså præcis, hvad der ville ske.
- Du tog bare fejl af rækkefølgen. - Hvad mener du med "forudså"?
Hun så det hele. Styneren, løvblæseren, fodbolden.
Det var som puslespilsbrikker, og hun satte dem sammen.
- Er det rigtigt? - Darlene, lad det nu ligge.
Altså, det hele står i Iris' bog.
Det er som en ligning. Det er matematik.
Hvis du kan se sammenhængen, har vi muligvis en chance.
Hold nu op.
Vi var knust, da du skred, men vi klarede os uden dig.
Du skal ikke traumatisere vores børn yderligere.
Det er alvor denne gang.
Jeg går en tur. Jeg må have luft.
Jeg er med på, at vi tydeligvis har brug for noget familieterapi en dag.
Men kan vi fokusere på, at vi alle sammen snart skal dø?
Stef, sagde du ikke,
at Iris kendte en, der havde snydt Døden?
Jo.
Det står her et sted.
Her. "J.B. fandt en, der overlevede." Men der står ikke, hvem J.B. var.
Jeg kender det navn. Min mor sendte mig breve
og nævnte af og til en vis J.B., der arbejdede på et hospital.
Hospital?
Noget med River Hospital.
Deep River, Peace River...
Hope River? Det ligger en time herfra.
- Jeg kører ud og taler med ham. - Jeg tager med.
- Det gør jeg også. - Ja, kom.
- Bobby... - Hvad?
Bliv her. Det er sikrest.
Fandeme nej. Jeg skal ikke være her alene.
- Det er for farligt at tage med. - Jeg har læst bedstes dødsbog.
Der er nævnt et hav af dødsfald i hjemmet.
Man kan snuble på trappen eller falde ned i toilettet.
Jeg ved sgu snart ikke, men jeg bliver ikke her.
Rolig, rolig.
- Ikke så hurtigt. - Vi sætter farten ned.
- Jeg lukker døren op. - Charlie, tjek bagtil.
Forsigtig. Trinnet kan være glat.
Har I lavet et nøddetjek?
Hvabehar?
Du har bagt småkager med peanutbutter derinde.
Hvis bare han rører en nød,
kramper hans hals op som en... du ved nok.
- Hvor er peanutbutteren? - I skabet over vasken.
Det må du undskylde, Bobby.
Sådan.
- Fri bane. - Tak.
- Du er en god bror, Erik. - Nøddetjek.
Fjols.
Den var morsom. Det bliver bare værre.
For helvede... Vent, jeg tager med, bro.
Nogen skal jo passe på dig.
- Nu ringer far igen. - Bare sig, vi er kørt en tur.
- Den hopper han ikke på. - Det vil købe os lidt tid.
Hvis Døden ikke finder os, så gør jeres far.
Jeg har sat dem, hvor jeg hele tiden kan se dem.
Du kunne have haft den ægte vare, men at være mor er ikke for alle.
Tror du, at jeg ikke ville være jeres mor?
Min mor lærte mig at se Døden overalt.
Jeg ville lægge det bag mig, men da jeg fik jer,
så jeg hundredvis af måder, du og Charlie kunne dø på.
Jeg ville ikke have, I forlod huset. Jeg flippede ud på jer over ingenting.
I dig så jeg den samme angste lille pige, jeg selv havde været.
Og jeg vidste, at hvis jeg blev, ville jeg ødelægge dit liv.
Jeg aner ikke, om jeg gjorde det rette,
men jeg er her for dig nu.
Det er okay. Jeg er lige bag dig.
- Sådan. Vi har dig. - Receptionen er denne vej.
IGANGVÆRENDE OBDUKTION
- Hej. Vi leder efter J.B. - Og hvem er I?
De sagde i receptionen, at han var her. Er det dig?
Det er mig.
William John Bludworth, men mine venner kalder mig J.B.
Jeg har ventet på jer. Stefani, Charlie, Darlene...
Men ingen Howard eller Julia.
Hvem af jer er så den næste?
Hej.
Det gjorde mig ondt at høre om Iris. Hun var en særlig kvinde.
- Hvorfra kendte du hende? - Hun reddede mit liv.
Hvornår?
På Sky View.
Min mor havde taget mig med på arbejde.
J.B., du skal blive omme bagved.
Jeg skulle ikke have været der, andet end for at dø.
Stop musikken! Alle skal væk fra dansegulvet.
Glasset går itu. Skynd jer væk!
Iris!
Du var den sidste, der døde. Du var den lille dreng.
Korrekt.
Så i alle årene beskyttede hun ikke kun vores familie, men også dig.
Flere år senere fandt hun mig og hjalp mig til at se sandheden.
Vi udvekslede ideer. Jeg hjalp hende med at forskanse hytten. Vi blev venner.
Jeg skaffede hende den bedst mulige lægebehandling mod hendes sygdom.
Iris sagde, du fandt en, der havde snydt Døden.
Ja.
- Hvordan kan vi gøre det? - Der er kun to måder.
Ved at dræbe eller ved at dø.
Hvis I tager et liv, får I den tid, vedkommende havde tilbage.
- Jeg skal ikke dræbe nogen. - Lad nu manden tale ud.
Men for rigtig at bryde cirklen er I nødt til at dø.
Hvad betyder det?
For længe siden stod en ung kvinde ved navn Kimberly Corman på Dødens liste.
Ligesom jer. Og da det endelig blev hendes tur, døde hun.
Men en læge genoplivede hende, og det ødelagde kæden.
- Så gør vi da bare det. - Hvad snakker du om?
- Hvorfor prøvede Iris ikke det? - Det er risikabelt.
Og hvis man fucker med Døden og taber, går det gruelig galt.
Vent nu lige lidt. Der må være en anden løsning. Du må hjælpe os.
I årevis har folk spurgt mig til råds.
Men jeg er træt af det.
Og jeg er blevet syg ligesom Iris. Jeg undslipper ikke denne gang.
I kommer alle sammen til at dø.
Og det samme gør jeg.
Nu går jeg på pension.
- Lader du os i stikken? - Hvor skal du hen?
Jeg har tænkt mig at nyde den tid, jeg har tilbage,
og jeg synes, I skal gøre det samme.
Livet er dyrebart.
Nyd hvert eneste sekund. Man ved aldrig hvornår.
Held og lykke.
Det er jo bare herligt.
Nej...
Det kan ikke være rigtigt.
Der må være noget her. Der må være et andet svar.
Stef, han gav os et svar. Bobby må dø.
Er du sindssyg? Vi kan da ikke dræbe Bobby.
Er jeg den eneste, der hørte efter? Der er kun én løsning.
Vi dræber Bobby, genopliver ham, og så er I strøget af Dødens liste.
Der må da være en anden løsning. Ikke også, Stef?
Nej.
Der er ikke andet, vi kan gøre. Spillet er ude.
Du er nødt til at stole på mig. Jeg opgiver dig ikke.
Det lykkedes Iris at holde Døden stangen i årtier. Det kan vi også.
- Jeg stoler på ham. - Stoler du på ham der?
Han var svært karismatisk, og det ved du også godt.
Erik og Bobby er gået.
Pis!
- Jeg bryder mig ikke om det. - Ro på. Der er læger overalt.
Vi dræber dig, de genopliver dig, og så er alle mand i sikkerhed.
- Det lyder ikke sikkert. - Hvad er alternativet?
Vil du slå nogen ihjel og tage deres tid?
Hvordan kan du vide, hvor mange år de har?
- Nej. - Det er ikke i orden.
- Eller... - Nej.
Det gør vi ikke. Vi rører ikke de babyer.
Til syvende og sidst er din bedste mulighed at dø.
Hvad har du at miste?
Okay. Hvordan bærer vi os ad?
Jeg har en ide.
Det er jo et nødstilfælde.
Din allergi er dødelig, ikke?
Jo.
Vent lidt. Hvis jeg skal herfra,
skal det ikke være på grund af det der usaltede lort. Giv mig dem der.
Godt valg.
Ej, det er bare løgn.
- Kom nu! - Måske er det et tegn...
- Måske skulle vi droppe det. - Jeg giver ikke op.
Gider du hjælpe?
Bare rolig, vi arbejder her. Tag høretelefonerne på igen.
Den vælter sgu da.
Den vælter! Jeg kan ikke holde den!
Pærelet.
Hvad så nu?
Kom med mig.
Bliv her. Jeg henter lige noget. Du går ingen steder.
SYSTEM AKTIVERET
Okay, bliv her.
Det er ikke farligt.
- De var ikke i vognen? - Nej.
- Hvor kan Erik ville dræbe Bobby? - Man kan dø overalt på et hospital.
Kan jeg hjælpe dig?
Nej, jeg skulle bare besøge min bedstemor.
- Dejligt vejr i dag. - Har du langt igen?
Det tror jeg.
Læg alle metalgenstande, der kan forstyrre MR-scannerens magnet.
- Charlie ringer. - Giv mig den.
- Sæt dig ned. - Gu vil jeg da ej.
Akutmodtagelsen er derude. Når du er død, ruller jeg ud og får dig genoplivet.
- Hvor er din EpiPen? - Her.
- Giv mig den. - Hvorfor?
- Hvad er det der? - Giv mig den.
Det er meningen, du skal dø. Den her holder dig i live.
Sæt dig så.
Kom, vi har lidt travlt. Værsgo og spis.
Hør her.
Det er en god plan, men hvis den ikke lykkes...
- Den skal nok lykkes. - Ja.
Ja, men hvis nu jeg dør for alvor...
...vil du så ikke nok...
...tage dig af Paco?
- Jo jo, klart nok. - Skildpadder bliver tudsegamle.
Se på mig. Jeg skal ikke tage mig af Paco, for du skal nok klare den.
Du og jeg løser det her for hele familien lige nu.
Se på mig.
Jeg lover, jeg ikke lader dig dø.
Teknisk set lader jeg dig dø, men jeg genopliver dig igen. Jeg driller bare.
Kom så. Du kan godt.
- Åh gud... - Hvad?
- Det smager vildt godt. - Jeg ved det. Mærker du andet?
Intet.
- Er du nu ikke allergisk længere? - Måske er jeg vokset fra det.
Vokset fra det? Fuck! Jeg har ikke nogen plan B.
Nu sker det. Bobby, nu sker det.
Jeg er hos dig.
Den kan jeg ikke give dig. Bobby, Bobby...
Det er alt sammen en del af planen.
AKTIVERING PÅKRÆVET
Op i kørestolen.
Prøv at ringe igen.
Det er den eneste...
KAPACITETSTEST PÅBEGYNDT
OVERBELASTNING
Du gode gud. Er du okay?
Ja.
Hvorfor døde Erik, når han ikke er i familie med Iris?
Når man fucker med Døden, går det gruelig galt.
Vi må væk herfra.
Her er ikke sikkert.
Hvor skulle vi tage hen? Ingen steder er sikre.
Bortset fra Iris' hytte.
Hun overlevede der i årtier.
- Indtil hun fik ansigtet blæst af. - Det var, fordi hun forlod hytten.
Det er det sikreste sted, der findes.
Du har ret.
Det er det eneste sted, vi har en fordel.
Skal vi låse os inde i en hytte for altid?
Ikke jer.
Mig.
Mor, vi har jo lige fået dig tilbage.
Hvis nogen skal leve i den hytte, er det mig.
Og så længe jeg lever, kan Døden ikke røre jer.
Han lader dig ikke nå derhen alene. Men jeg kan se ham komme.
Vi må gøre det sammen.
Okay.
Afsted.
Pas på!
- Du må hellere køre. - Ja.
Hold da kæft. Sikke et sted.
Vi kan umuligt komme gennem den port.
Han slår lige straks til. Vi må have dig indenfor nu.
Vent, hvad?
Kør!
Stef!
Lad os komme indenfor.
Shit!
- Lad mig hjælpe. - Nej, bare gå ind.
Hvis du går indenfor, er jeg i sikkerhed. Afsted.
Mor...
Duk dig!
Mor!
Mor...
Tænk ikke på mig. Red din søster.
Stef!
Nej!
- Er du okay? - Ja.
Træk vejret.
Charlie, hvad skete der?
Du klarede den. Du døde, og jeg genoplivede dig.
Du genoplivede mig.
Vi er reddet.
Mor?
Hun reddede os.
Lad os tage hjem.
Så er jeg klar.
- Der har vi ham. - Sådan, Charlie.
Snur rundt en gang.
- Du ser godt ud. - Jeg har en god stylist.
Kom, vi kommer for sent.
Hvor er Jenny?
Hun er nok stadig ved at gøre sig klar.
Lad mig lige rette den der til.
- Jeg er glad for, jeg kunne være her. - Det er jeg også.
Er du okay?
Ja.
- Hej. - Halløj.
Jeg vil gerne købe en cookie.
- Charlie, du står knivskarpt. - Tak.
- Det er Jennys far, dr. Reddick. - Hyggeligt at møde dig.
I lige måde. Vi elsker Charlie. Og han er vist en sand livredder.
Nå, det har I hørt? Han vækkede mig fra de døde.
- Nja. - Hvad?
Teknisk set var du ikke død.
Hvad?
Hvis Charlie kunne få dit åndedræt i gang, var dit hjerte ikke gået i stå.
Men det var stadig flot klaret.
- Hun var altså ikke død? - Præcis.
- Hun var heldig, Charlie var der. - Jep. Der er en mening med alt.
Jenny!
Du ligner en million, skat.
Stef?
Løb!
- Det var tæt på. - Er du okay?
TIL MINDE OM TONY TODD
Tekster af: Henrik Thøgersen