- Kas tas bija? - Nekas.
- Dod kaut vienu mājienu. - Nē, nedošu.
Drīz būsim galā.
Tā, ņemu nost.
Nē. Tev taču patīk pārsteigumi.
Jā. Kad zinu, kādi tie ir.
Tev patiks.
Apsolu.
Jā. Man jau patīk skats.
Labi. Esam klāt.
Uzmanīgi.
Neko neredzu.
Tā. Solis uz priekšu. Apstājies.
Ņemu nost.
Lūk.
Nopietni?
Kā? Pat nezināju, ka šī vieta jau atvērta.
Kāds, kam izlīdzēju,
mūs iekļāva atklāšanas viesu sarakstā.
Domā, esmu ģērbusies piemēroti?
Tu izskaties apburoši.
Ejam.
Ei!
Nezodz monētas no strūklakas.
Piesauksi nelaimi.
- Atvainojiet, kungs. - Ej.
Pasmaidiet.
PANORĀMA
- Jūsu biļete. - Paldies.
- Kungs, vēlaties nobildēties? - Paldies.
Lūdzu, skatieties zem kājām.
Iekāpsiet?
Brauksim ar nākamo.
Nāciet vien. Sarūmēsimies.
Paldies.
Uz augšu.
Atvainojiet.
Piedodiet, reizēm tā gadās.
CELTSPĒJA 590 KG VAI 8 PIEAUGUŠIE
Daži interesanti fakti par torni "Panorāma".
Tā augstums ir 150 metri, svars - 9000 tonnas.
Celts no tērauda, dzelzsbetona un stikla.
Un iespaidīgākais ir tas, ka šo projektu
pabeidza piecus mēnešus agrāk, nekā plānots.
Vai tas ir labi?
Ko es teicu?
- Šiki. - Jā?
Kā varu pakalpot?
Mums ir rezervācija. Kempbels.
Piedodiet, bet brīvu vietu
atklāšanas vakarā nav. Trūkst galdiņu.
Esiet tik laipni, paejiet malā. Pateicos.
Viss kārtībā. Es sarunāju ar Džeiku.
Viņš te ir? Parunāšu...
Mēs Džeiku šorīt atlaidām. Pateicos.
- Kas notiek? - Mirklīti.
Kungs, zinu, ka esat svarīgs cilvēks,
bet varbūt varat man izlīdzēt...
Lūdzu.
Man lūst sirds, bet diemžēl palīdzēt nevaru.
Esiet tik laipns...
Fullera kungs! Prieks jūs redzēt.
Mums ir burvīgs galdiņš.
Paldies. Aizvedīšu.
- Ejam pie bāra. - Ko?
Izturies dabiski.
O, kas par skatu!
Kas ir?
Ak nē.
Tev bail no augstuma.
Ko? Nē. Es tikai...
Pirmoreiz esmu tik augstu.
Piedod. Šis vakars ir izgāšanās.
Gribēju, lai ir ideāls.
Ei.
Vakars ir ideāls.
Tāpēc, ka esmu kopā ar tevi.
Viss labi?
- Būšu dzīvotāja. - Jā?
Skat, šampanietis par brīvu.
Mans iecienītākais.
Tūlīt atnesīšu.
Man ir sajūta, ka krītu
Kā zvaigzne no debesīm
Kā no Niagāras ūdenskrituma
Airu laiviņā
Man ir sajūta, ka krītu
Un tikai tevis dēļ
- Tā. - Tūlīt atgriezīšos.
Atvainojiet. Kur ir dāmistaba?
Otrpus deju laukumam.
Man šķita - mīla mani neskars
Jā, es biju augstumos
Mans ziloņkaula tornis sabruka
Un es nogāzos no debesīm
Man ir sajūta, ka krītu
Mīļais, tikai tevis dēļ
Tikai tevis dēļ
Paldies. Drīz būsim atpakaļ.
Sveiks, mīļais.
Jums viss labi?
Jā. Paldies.
Kurš mēnesis?
Ko?
Nē. Es neesmu...
Skaidri nezinu. Pirmais vai otrais mēnesis.
Brīnišķīgi jaunumi.
Vai ne?
Vēl neesmu pateikusi savam puisim.
Vai viņš jūs mīl?
Jā.
Tad viņš nepazudīs.
- Paldies. - Nav par ko.
Atā.
Tā. Vēl mazliet.
Labi.
Te tu esi.
Viss kārtībā?
Jā.
Tā šķiet.
Nāc.
Ieelposim svaigu gaisu.
PANORĀMA
- Man tev... - Es gribēju...
Tu pirmais.
Labi.
Gribēju to darīt vakariņu laikā,
taču te ir šis skaistais skats...
Ei!
Nemet to monētu. Tā var kādu nogalināt.
Es atvainojos. Protams.
Resnā pakaļa.
Pēdējie gadi
ir bijuši pasakaini.
Pateicoties tev.
Airisa, gribu būt kopā ar tevi līdz mūža galam.
Tu domā - ar mums?
Ko?
Piedod.
Es...
Esmu laimīgākais vīrietis pasaulē.
Ko? Tu nedusmojies?
Tu joko? Nē, tas ir brīnišķīgi.
- Tiešām? - Mēs būsim ģimene.
Tad tu esi ar mieru?
Jā.
- Par šauru? - Kā uzliets.
Ejam nosvinēt.
Nu ko...
Tu zini, tevis dēļ man gribas kliegt
Piecirst papēžus un kliegt
Pacelt rokas un kliegt
Izplest rokas un kliegt
Aiziet, kliedz
Neaizmirsti pateikt jā
Neaizmirsti pateikt jā, jā
Jā, jā, jā
Saki jā
Saki tagad, mīļā
Saki jā
Aiziet, aiziet
Saki jā
- Saki - Saki jā
Aiziet
Saki, ka mani mīli
Saki, ka tev mani vajag
Aiziet, saki
Tu zini, tevis dēļ man gribas kliegt
- Pacelt papēžus un kliegt - Kliegt
Izplest rokas un
Kliegt
Mazliet klusāk kliegt
Mazliet skaļāk kliegt
Palecies un kliedz
Kliedziet visi
Palecies un kliedz
Kliedziet visi
Kliedziet, kliedziet
Ķeries pie rokas! Pievelcies!
Turies!
Netuvojies!
- Netuvojies! - Pag! Palīgā!s
Pol! Ķeries pie rokas!
Nē!
Skrieniet lejā pa kāpnēm!
Malā! Bērni pa priekšu!
Pa vienam!
Ak dievs!
Uz liftu!
Atvainojiet, kundze. Nevaru aizsniegt pogas.
Malā!
- Ielaidiet. - Lūdzu, kungs. Atkāpieties.
Brīvu vietu vairs nav!
Dieva dēļ, malā!
Ielaidiet!
Palīdziet! Lūdzu!
Pieķerieties!
Palīgā!
Nāc šurp.
Nu...
Saprotu, ka vektoru reizināšana ir biedējoša,
bet ne jau tik ļoti.
Labi, šodien beidzam.
Nākamnedēļ sāksim gatavoties eksāmenam.
Rejesas jaunkundz!
Mums jāaprunājas.
Jā.
Mēs būsim ģimene.
Nemet to monētu. Tā var kādu nogalināt.
Skrieniet lejā pa kāpnēm!
Tas sapnis man bojā dzīvi.
Man arī.
Katru nakti, Stefa. Es nevaru izgulēties.
Velns, piedod.
Vai varu tev ko pateikt?
Jā, ko?
To sievieti, ko redzu sapnī, sauc Airisa.
Skaidrs.
Tā sauca manu vecmāmiņu.
Man šķiet, ka es sapņoju par viņu.
Nopietni?
Jā. Bet es viņu pat neesmu satikusi.
Nemaz nezinu, vai viņa ir dzīva.
Labi, tad
vai nu brauc mājās un uzzini par vecmāmiņu,
un, cerams, murgi beigsies,
vai arī paliec šeit un nomirsti miegā pa īstam.
Jo es tevi nogalināšu.
Piedod.
- Jā, labi. - Es tevi mīlu.
Jā. Es tevi arī.
- Brauc mājās. - Jā.
Klusiņām.
Labi.
- Viņa ir klāt! - Sveiks, tēt.
Laipni lūgta mājās, mīļā. Prieks, ka atbrauci.
- Man arī. - Es ilgojos.
Zinu.
Priecājos tevi redzēt.
- Paldies. - Es palīdzēšu.
Piedod. Čārlijs tagad dzīvo tavā istabā,
un mani dokumenti ir viņa istabā,
tāpēc es tev izvilku dīvānu. Būs labi?
Jā. Nekāda vaina.
Klau, kur ir tā kaste ar mammas lietām?
Tur bija fotogrāfijas, adrešu grāmatiņa
ar telefona numuriem.
Kam tev?
Tāpat vien.
Man likās, ka to kaut kur te redzēju.
Stefānij, kas notiek?
Labi, izklausīsies ļoti dīvaini,
bet man ir jāatrod mammas mamma Airisa.
Skaidrs. Jā, tas ir dīvaini.
Zini, es tās kastes izmetu jau sen,
kad tava mamma aizgāja.
O, sveiks, Čārlij.
Sveika.
"Sveika, Stefa. Kā iet? Priecājos tevi redzēt."
Jā, protams.
Došos pie brālēniem.
Tagad? Tikko atbraukusi māsa. Man likās...
- Biju sarunājis. - Klau. Es tevi aizvedīšu.
- Tāpat taisījos viņus apciemot. - Labi.
Paklau. Ja dodies pie brālēniem un māsīcas,
nerunā ar tēvoci Hovardu par Airisu.
Jā. Kā teiksi.
Labi.
- Atā. Mīlu tevi. - Es tevi arī.
Čārlij?
- Čārlij... Vai vari tās izņemt? - Stefa!
Es gribu parunāties. Kas par lietu?
Ko?
Tu man neesi pateicis ne vārda.
Stefa, kāpēc tu atbrauci?
Parasti tu atbrauc tikai svētkos.
Man tev kaut kas jāizstāsta.
Bet apsoli, ka neteiksi tētim.
Vai tu esi stāvoklī?
Nē, es neesmu stāvoklī, Čārlij.
- Nezinu. - Kāpēc tu vispār...
Tas nav... Tu esi koledžā.
Labi, vari apsolīt, ka neteiksi tētim?
- Kāpēc lai es teiktu? - Tas ir nopietni.
Labi.
Tā.
Man draud izslēgšana no augstskolas.
Ko? Nesmejies! Ja neuzlabošu atzīmes...
Man šis ir svarīgs brīdis. Diezgan smieklīgi.
Teicamniece. Klases prezidente.
- Izlido no koledžas. - Nav smieklīgi.
Ja neuzlabošu atzīmes, zaudēšu stipendiju.
Draņķīgi. Piedod.
Kas notika?
Es nevaru pagulēt.
Kad aizveru acis,
man rādās viens un tas pats murgs par Airisu.
Mūsu vecmāmiņu. Es ne...
Tas noteikti kaut ko nozīmē.
Nezinu.
Man arī ir dīvaini sapņi.
Vakarnakt sapņoju, ka hotdogs ēd mani.
- Ko? - Hotdogs ēda mani.
Labi.
Vecīt, tu nepalīdzēsi?
- Mieru, mēs viņu atradīsim. - Pabīdies.
Es nevaru apturēt.
- Tiešsaistes spēle. Nopietni? - Man jāpaskatās.
Esi tik mīļš. Atšujies.
- Atceries, kā bija pagājušoreiz? - Uz punktiem!
- Kas notiek? - Nevaru atrast Pako.
Atkal?
Tā, kas ir Pako?
Nevar būt! Sveika, māsīc!
Vareni. Palīdzēsi mums meklēt?
Tikai skaties zem kājām.
Jā, protams. Man tikai jāparunā ar jūsu tēti.
Kādā sakarā esi mājās?
Vecīt, viņu taisās izmest no koledžas.
- Čārlij. - Laipni lūgta klubiņā.
- Ērik, tu pameklēji? - Augšā Pako nav!
Bet skat, kas ir lejā.
- Sveika, Džūlija. Piedod... - Kā iet?
- Čārlij! - Džūlsa!
Mans mazais Romeo.
Nu, uzaicināji Dženiju uz balli?
- Viņa teica jā. - Ak dievs. Tā, paga.
Kas ir Dženija?
Viņi iepazinās jauno glābēju skolā.
Jaunie glābēji?
Čārlij, es nezināju, ka mācies par glābēju. Tu neteici.
Tā. Ko tu vilksi?
Kaut ko vienkāršu.
Melnu žaketi, bet ar smieklīgu tauriņu.
Stefa! Stefānij! Ak dievs!
- Sveika, mīļā. - Sveika, tante Brenda.
- Atbrauci uz ilgu laiku? - Nē.
Tēvocis Hovards ir mājās?
Jā, viņš ir ārā. Pasaukšu.
Hovard! Atbraukusi Stefānija. Ienāc!
Lieliski!
Izskaties nogurusi. Viss kārtībā?
Stefij! Paskat tik!
- Sveiks! - Panāc.
Mīļā. Priecājos tevi redzēt.
Ēst gribi? Gatavojam pusdienas.
Nē, paldies. Es atbraucu,
lai parunātu par tavu māti Airisu.
Zinu, tev nepatīk par viņu runāt...
Tur nav ko stāstīt.
Bērni, nāciet pusdienās!
Vienkārši man visu laiku
viņa rādās murgos.
Mīļā, droši vien stresa dēļ.
Palieto melatonīnu.
Labi, bet dīvainākais ir tas,
ka man sapnī rādās konkrēta vieta
no 50 gadu senas pagātnes.
Restorāns ar nosaukumu "Panorāma".
Jūs tādu zināt.
Airisa par to stāstīja?
Ko tieši?
Ko viņa teica? Es varētu ar viņu aprunāties...
Ar ko?
Stefai sapnī rādās vecmāmiņa Airisa.
- Trakā ome? - Man likās, ka viņa ir mirusi.
Viņa ir mirusi mums.
Jā, Stefij, Airisa Kempbela
ir garīgi nelīdzsvarota sieviete. Punkts.
Ja es ar viņu parunātu,
varbūt tiktu vaļā no murgiem.
Stefa, liecies mierā.
Nesaprotu. Kas tik briesmīgs ir noticis?
Pirmkārt, viņas dēļ tev ir jukusi māte.
- Ko? - Es vairs negribu
par to runāt. Labi?
Tēvoci Hovard, lūdzu. Man ir jāzina.
Paklau, Stefij.
Kad nomira mūsu tēvs,
Airisa vienkārši salūza.
Neļāva mums iet uz skolu.
Ieslēdza mājā.
Viņai rēgojās, ka iesim bojā briesmīgā nāvē.
Galu galā kļuva tik slikti,
ka iejaucās varasiestādes
un viņai atņēma mani un tavu māti.
Bet ar to tas nebeidzās.
Sekoja mūsu gaitām audžuģimenēs
un, kad piedzima bērni,
sāka sūtīt šaušalīgas vēstules
ar nekrologiem
un briesmīgām līķu bildēm.
Mums nācās pārvākties, lai viņa mūs nesasniegtu.
Vai jums tās vēstules vēl ir?
Stefij.
Paklausies.
Tā sieviete ir slima un bīstama.
Tevis pašas drošības labad
turies no viņas pa gabalu.
Es atradu Pako!
Paldies dievam!
Viņš noteikti vēlas būt viesistabā.
- Viņš bija pieliekamajā. - Ejam, draugi.
Kā viņš tur vispār iekļuva?
Palīdzi man.
Tu dzirdēji, ko teica tēvocis. Liecies mierā.
Tu nesaproti.
Tā sapņa dēļ mana dzīve iet postā.
Vēl vairāk - man ir sajūta, ka jūku prātā.
Lūdzu. Tu vienīgā vari man palīdzēt.
Hovards man nepiedotu,
ja es tevi savestu ar Airisu.
Lūdzu.
Nekādā gadījumā
neatver ēdamistabas skapja apakšējo atvilktni.
AIRISA KEMPBELA
PANORĀMA
PRIVĀTĪPAŠUMS - IEEJA AIZLIEGTA
Sveiki.
Esmu atbraukusi pie Airisas Kempbelas.
Vai neredzēji zīmes?
Redzēju, bet...
Tad vācies prom. Apmeklētājus nepieņemu.
Esmu jūsu mazmeita.
Stefānija.
Izņem no kabatām telefonu, atslēgas, visu.
Es neesmu bīstama.
Es nebaidos no tevis.
Ienāc lēnām.
Aizver durvis. Veicīgi!
Nekusties.
Ak dievs.
Tā tiešām esi tu.
Tu esi līdzīga savai mātei.
Sveiki. Esmu Stefānija...
Stāt! Nekusties.
Es teikšu, kad varēsi.
Centies mani apmānīt?
Grib, lai zaudēju modrību.
Te būs. Aiziet.
Nāc šurp. Sēdies.
Labi.
Sēdies.
Nu lūk.
Nu, kā Dārlīnai klājas?
Vai tavai mammai viss labi?
Nē. Es nezinu.
Viņa aizgāja, kad man bija 10 gadi. Neredzamies.
Bet tu redzēji manas vēstules. Tāpēc atbrauci?
Nē.
Es atbraucu tāpēc,
ka man sapņos rādās "Panorāma".
- Ko? - Jā.
Jā, katru nakti jau divus mēnešus.
Viens un tas pats sapnis.
Jums ir randiņš, bet deju zāle sagrūst,
notiek sprādziens, un tad jūs...
Krītam. Un mirstam.
Jā. Visi nomirst.
Tas nav tikai tavs sapnis.
Tā bija mana priekšnojauta.
Pirms daudziem gadiem "Panorāmā"
es ieskatījos nākotnē
un ieraudzīju, ko grasās darīt Nāve.
Gribēju to darīt vakariņu laikā,
taču te ir šis skaistais skats...
Ei! Nemet to monētu. Tā var kādu nogalināt.
Es atvainojos. Protams.
Resnā pakaļa.
Pēdējie gadi ir bijuši pasakaini.
Pateicoties tev.
Nē, nē. Es...
Kaut kas nav lāgā. Es...
Tu man atsaki?
Visi mirs.
Nē, šis tornis sabruks.
Tu runā nopietni?
- Monētiņa. - Airisa?
- Dod šurp! - Kādā sakarā?
- Atdod! - Ko tu dari?
Kas jums lēcies?
Nu ko...
Airisa?
Tu zini, tevis dēļ man gribas kliegt
Piecirst papēžus un kliegt
Malā!
Izplest rokas un kliegt
Aiziet, kliedz
Neaizmirsti pateikt jā
Neaizmirsti pateikt jā, jā
Jā, jā, jā
Beidziet spēlēt!
Pametiet deju laukumu!
Stikls tūlīt saplīsīs.
- Ejiet prom! - Kundze.
Pagaidiet! Nē! Pametiet deju laukumu!
- Airisa! - Ejiet prom!
Ejiet prom!
Tovakar es izglābu daudz dzīvību.
Cilvēkus, kam bija lemts aiziet bojā.
Pēc tam restorānu slēdza.
Teica, ka vajagot vēl rekonstruēt.
Bet to vairs neatvēra.
Galu galā torni nojauca.
Pag, tātad jūs nelaimi novērsāt.
Jā.
Bet Nāvei nepatīk, ja izčakarē tās plānus.
Gadu gaitā tā atgriezās
un nogalināja visus, kas tovakar bija tur.
Arī manu Polu.
Acumirkli. Jūs teicāt - Nāve atgriezās?
Nāve ir neatlaidīga maita.
Neapstāsies, līdz pabeigs darbu,
bet es iemācījos paredzēt viņas atnākšanu.
Uzminēt katru viņas gājienu.
Es no viņas izvairos jau gadiem ilgi.
Bet viņa ir tikusi man klāt. Vēzis.
- Spēj noticēt? - Man žēl.
Diagnosticēja pirms diviem mēnešiem.
Pag, tieši tad man sākās tie sapņi.
Re nu. Tā ir zīme.
Labi, bet kāpēc es sapnī redzu jūsu vīziju?
Varbūt vēža dēļ gaišredzība ir nodota tev.
Varbūt liktenim ir greiza humora izjūta. Kas zina?
Galvenais - kad Visums runā,
ir jāieklausās.
Es tevi redzu, maita.
- Ar ko jūs runājat? - Ar Nāvi.
Viņa domā, ka esi novērsusi manu uzmanību.
Man tev jāiemāca viss, kas ir šajā kladē.
Paies kāds laiks, kamēr apgūsi pamatus,
tikmēr paliksi te.
- Te? - Ārpasaule ir pārāk bīstama.
Neesmu pametusi šo vietu 20 gadus.
Šeit mēs esam drošībā.
Redzi?
Jā.
Tie ir mani pētījumi.
Mans mūža darbs.
Piedodiet. Es nevaru te palikt.
Man jāatgriežas koledžā,
bet es jūs vēl apciemošu.
Nē, esmu slima! Drīz miršu. Tu nevari aizbraukt.
Vai nesaproti? Nāve nāk paņemt mūsu ģimeni.
Tu man netici.
Nē. Laikam būšu kļūdījusies.
Droši vien tas bija tikai sapnis.
Nē, pagaidi. Vismaz paņem kladi.
Stefānij!
Stefānij! Apstājies!
Piedodiet. Man nevajadzēja braukt šurp.
Šī klade ir glābšanas riņķis.
Viss, kas jāzina,
lai pasargātu mūsu ģimeni.
Tu joprojām man netici.
Atkāpies.
Ko? Kāpēc?
Neredzēsi - neticēsi.
Stefa, viņas seja tiešām uzsprāga acu priekšā?
Ērik! Liec viņu mierā!
Piedod, Stefa. Vienkārši ziņkāre.
Sveika. Kā tu jūties?
Piedod, tēvoci Hovard.
Tev bija taisnība. Nevajadzēja tur braukt.
Mīļā, nevajag atvainoties.
Man žēl, ka tev tas bija jāpieredz.
Pirms nomira, viņa kaut ko pateica.
Nāve gribot paņemt mūsu ģimeni.
Neprāts, vai ne?
Ak dievs.
Kaut kas neticams.
Uzrakstīju viņai e-pastā. Nedomāju, ka atbrauks.
Ejam.
Vai tā ir mamma?
Jā.
Dārlīna!
- Varu aizbraukt. - Nemuļķojies. Nāc.
Kāp lejā. Nāc šurp.
Viņa būs uz barbekjū?
Stefa. Ei, pagaidi.
Ja viņa būs pie Hovarda, es nebūšu.
Brauc kopā ar tēti.
Tu ar viņu pat neparunāsi?
Beidz.
Tu viņu lāgā neatceries.
Dod viņai iespēju.
Kāpēc? Viņa mūs pameta, un tagad atbrauc
pēc tik daudz gadiem
it kā nekas nebūtu noticis?
Jā. Kurš gan tā rīkojas? Vai ne?
Pag, ko?
- Neko, aizmirsti. - Nē.
Nē. Kā to saprast?
Es tev zvanīju daudzas reizes, bet nekā.
Ar Džūliju bijāt labākās draudzenes. Vairs nerunājat.
Labi, piedod.
Pēdējos pāris mēnešus biju novērsusies
tā murga dēļ.
Labi, bet pirms tam?
Tā ir, kopš tu aizbrauci.
Tu dusmojies uz mammu, bet pati neesi līdzās.
Es neesmu tāda kā viņa!
Skaidrs?
Es neesmu traka.
Tev taisnība. Tu neesi traka.
Tev vienkārši ir vienalga.
PROFESORAM LEO ĢIMENES LOCEKĻA NĀVE
Lūk, tā. Neieraujiet skabargas.
Ei, viņa ir klāt!
Sveika!
Nāc šurp. Priecājos, ka atbrauci.
Pat neticēju, ka ieradīsies.
Paldies, ka uzaicināji.
Protams. Nāc iekšā.
Ei, tauta! Nāciet šurp!
- Izcepu cepumus. - Lieliski!
- Varu pagaršot? - Protams.
Ar zemesriekstu sviestu?
Jā.
Gribi nogalināt manu brāli?
- Ak dievs. Bobijam ir alerģija. - Jā.
Galīgi aizmirsu. Piedodiet.
Galvenais, ka esi šeit.
Bārmeni Bobij, salej visiem!
Savu ģimeni neizvēlas.
Ir jāmīl tā, kura ir.
Mūsu māte
dzīvoja viena līdz mūža galam.
Un lai viņas nāve mums atgādina,
ka dzīve jābauda un jāpavada kopā ar tuvajiem.
Jo laiku nevar pagriezt atpakaļ.
Es jūs mīlu.
Iedzersim par to! Priekā!
Stiprs.
Ko tu tur ielēji?
Džūlija? Džūlsa!
Tev slikti?
Ak dievs. Tur bija kukainis.
Vairāk olbaltumvielu.
Strādā?
- Man izdosies. - Diez vai.
Nāk laukā.
Es sākšu strādāt par glābēju.
- Lieliski. - Jā.
Čārlij!
Nāc šurp!
- Ērik! - Mamm, grils gatavs.
Varu piebiedroties?
Apsēdies. Atvelc elpu.
Nu re.
Esi te jauki visu iekārtojis.
Gribēju, lai bērniem ir laimīga bērnība.
Ne tā kā dažiem labiem.
Tu taču nerunā par mums?
- Nē. - Mums bija lieliska bērnība.
Paskat uz mani. Izaugu par fantastisku cilvēku.
Jā.
Hovard.
- Ko? - Nu taču. Kas tas ir?
Izskatās pēc mājas atslēgas.
- Beidz. Tu zini, ka mums ir brīva istaba. - Jā.
Tā būs labāk, nekā mētāties pa treileru parkiem.
Diez vai tā ir laba doma.
Nekad nav par vēlu otrai iespējai.
Piedod.
Viņiem ir labāk bez manis.
Pacel, pacel. Nu taču!
STEFĀNIJA - IENĀKOŠAIS ZVANS
Tu lecini mani vai es tevi?
Tu mani.
UZMANĪBU
BĪSTAMĪBA UZ CEĻA
Ei, tēt! Parādi savu salto!
- Ko? Nē. - Jā, aiziet, tēvoci Hovard!
- Nu taču, Hovard! - Hovard, Hovard!
Palīdziet viņam.
Paldies.
- O jā! - Lūk, tā.
Labi. Sākam. Uzmanīgi.
Pagaidiet!
Labi, ka pamanījāt, tante Dī.
- Labi. - Labi, turpinām.
- Labi, tēt. - Aiziet.
- Tālāk no malas. - Aiziet, tēvoci Hovard.
- Lūk, tā. Kā koledžā. - Jauki.
- Mamm, tu skaties? - Uzmanīgi, Hovard!
No turienes neizvilksi.
Nav godīgi!
Ei, Stefij!
- Tu atbrauci! - Stefānij.
Priecājos, ka nolēmi atbraukt.
Skaties uz meistaru.
Tagad te ir visa ģimene!
Viss kārtībā. Nesavainojos.
Ak, labi.
Nekas traks.
Viss labi.
Viss kārtībā.
Viss bijušais paliek pagātnē.
Vairs nebūs ne sēru, ne sāpju.
Un viņš noslaucīs no viņu acīm visas asaras.
Un nāves vairs nebūs.
DŽEIBĪ ATRADA IZDZĪVOJUŠO!
KAS IR DŽEIBĪ?
AIRISA POLS HOVARDS DĀRLĪNA
ĒRIKS DŽŪLIJA BOBIJS STEFĀNIJA ČĀRLIJS
Kas tas viss ir?
Labi.
Šos dokumentus es atradu Airisas kladē.
Tie ir nekrologi un raksti
par cilvēkiem, kuri bija "Panorāmā"
tovakar, kad Airisai bija tā priekšnojauta.
Ikviens no viņiem vēlāk nomira
dīvainā un briesmīgā veidā.
Turklāt viņi mira
tādā pašā kārtībā kā Airisas priekšnojautā.
Tovakar bija jāaiziet bojā simtiem cilvēku,
bet Airisa to nelaimi novērsa.
Tāpēc Nāve viņus paņēma vēlāk citu pēc cita.
Tā kā izdzīvojušo bija tik daudz,
Nāvei tas prasīja ilgus gadus.
Bet galu galā viņa tika līdz Airisai.
Priekšnojautā viņa nomira pēdējā.
Viņa un tas puisēns.
Bet viņa bija gatava.
Viņa viena pati atvairīja Nāvi gadu desmitiem.
Stefānij, mīļā,
diez vai šis ir īstais brīdis.
Jā, un tam nav nekāda sakara ar mums, pareizi?
- Nē. - Kāpēc mēs te esam?
Nē, tam ir tiešs sakars ar mums.
Tā kā Nāvei pagāja tik ilgs laiks,
lai nokautu izdzīvojušos,
šie cilvēki izveidoja ģimenes.
Ģimenes, kurām nevajadzēja pastāvēt.
Tāpēc Nāve paņēma arī viņus.
Vai nesaprotat?
Nāve nāk pēc mums,
jo mums nebija jābūt pasaulē.
Tad sanāk,
ka visi šajā telpā ir Nāves mērķu sarakstā?
- Bobij, pietiek. - Viņa tā saka.
Nē, tētis un tante Brenda ir drošībā,
jo nav Airisas pēcnācēji.
Tātad
pēc šīs sistēmas
Nāve iznīcina katru dzimtu, sākot ar vecāko.
Tā kā tēvocis Hovards bija vecākais,
viņa ģimeni ņems pirmo.
- Līdz ar to, Ērik, tu esi nākamais. - Ej galīgi.
Pēc tam Džūlija, tad Bobijs.
Un tad tā savāks mūs, sākot ar Dārlīnu,
tad mani, tad Čārliju.
Čārlij.
Tu tam tici?
Nezinu.
Tas ir pilnīgs murgs.
Tu mūsu tēta nāvi pārvērt
par idiotisku sazvērestību teoriju.
- Kas tu par cilvēku? - Nē, nē.
- Tā nav sazvērestības teorija. - Stefa, pietiek.
- Mēs visi mirsim! - Pietiek!
Es vairs nespēju to klausīties!
Tās trakās sievietes izdomājumi
mūsu ģimenei nesuši tik daudz sāpju un ciešanu.
Pagaidi. Tante Brenda,
- paklausies. - Viss.
Airisas kladē ir minēts kāds cilvēks,
kurš apmānījis Nāvi un izdzīvojis.
Stefānij.
- Ejam. - Ērik, nē, pagaidi.
- Es par tevi uztraucos. - Izbeidz.
Es to nokārtošu.
- Ejam, Bobij. - Brenda.
- Brenda, piedod. Es nezināju. - Nē, lūdzu.
Tu man tici, vai ne?
- Piedod. - Džūlija.
Paklau, es tevi mīlu.
Bet reizēm es tevi ienīstu.
Es zinu, cik tas var šķist pārliecinoši.
Bet tā nav taisnība.
Kā tu vari tā teikt?
Es zinu, ka Airisa tev to visu iemācīja.
Neļauj manas mātes idejām izbojāt tavu dzīvi,
kā tās izbojāja manējo.
Liels paldies par padomu,
bet man tiešām vairs nevajag mammu.
Tā, mute plati vaļā.
Labi.
Būs sāpīgi, ja? Gatava?
Pieci, četri, trīs,
divi, viens.
Lieliski.
Es eju uz klubu. Tev būs jāaizslēdz.
Un neaiztiec manu alkoholu.
Nē, par slēgšanu tu neko neteici.
- Jā, jā. - Tu neko neteici!
Jā, paraudi.
Sadedz ellē!
Iedomājies?
Man tikko nomira tētis.
Es laipni piekritu atnākt,
bet viņš vēl liek aizslēgt salonu.
Zini, kas tas ir?
Zini? Tā ir neiejūtība.
Tā, kārtībā.
Paldies.
Nav par ko. Piecas zvaigznes, ja?
"Patīk", abonē un tā tālāk.
ĒRIKA TETOVĒŠANAS MŪZIKA
DEZINFEKCIJAS LĪDZEKLIS
STEFĀNIJA - TEV VISS LABI?
ATŠUJIES
ATŠUJIES, MĀSĪC. ES GUĻU.
ĒRIKA SKUMJĀS DZIESMAS
Nē, es nespēju to aizmirst
Kā tu aizgāji tovakar
Bet nu laikam vienkārši
Tā bija lemts
TĒTIS
Nolādēts.
Kas par sviestu?
Nu taču.
Tā.
Tā, labi.
Velns!
NEIENĀKT - AUGSTSPRIEGUMS
Čārlij, mosties. Čārlij...
Čārlij, mosties! Es visu nakti zvanīju Ērikam.
Viņš neatbild.
Nezinu, kur viņš ir. Es uztraucos.
Gan jau viss ir kārtībā.
Viņš ir devis ziņu?
Es braucu pie viņa. Jāpārbauda.
Tev arī jābrauc, Čārlij!
Pāradresējas uz balss pastu.
Tas ir viņš?
Draugs raksta, ka vakar nodedzis
Ērika tetovēšanas salons.
Ko?
Stefa, Stefa!
Au! Gribat mani sabraukt?
Ērik?
Ā, jā. Protams, tā esi tu.
Vecīt!
Domājām, ka gāji bojā ugunsgrēkā.
Man viss kārtībā.
Ak dievs. Viss labi? Es uztraucos.
Jā. Ugunsdzēsēji teica: man paveicās,
ka mugurā bija ādas jaka.
Tikpat kā neapdegu.
Mīļākā jaka gan beigta.
- Kas tas ir? - Ā, paskaties.
Man ir iededzināta zīme.
Forši, vai ne?
Patīk?
Tu teici, ka guli.
Tu man rakstīji
kā stalkere. Ko citu darīt?
Nesaprotu. Tev vajadzēja būt mirušam.
Pareizi. Jā.
Bet varbūt
Nāve mūsu ģimeni nevajā.
Jo tas būtu neprāts.
Jēziņ! Velns!
Bet varbūt esmu neuzveicams.
Ērik!
- Jā? - Ērik, apstājies. Pagaidi.
Lai gan Nāve tevi nepaņēma,
tas nenozīmē, ka esi drošībā.
Netuvojies zaru zāģim!
Tas sāks kustēties, Stefa?
Tā būs?
Tas var nokrist.
Un netuvojies bērniem.
Es riskēšu.
Stefa, kā divi bērni ar futbolbumbu varētu
viņu nogalināt?
Nu, es nezinu.
Zāģis var nokrist,
trāpot tam puisim, kurš tāpēc nejauši
iepūstu bērniem acīs gružus,
un viņi trāpītu ar bumbu Ērikam pa seju.
Futbolbumba sejā?
Tiešām izklausās nāvējoši.
Jābūt uzmanīgākam.
- Ei! - Kā iet?
Kas tev notika?
Acīmredzot, mani apsvilināja Nāve.
- Kikī, izskatās briesmīgi. - Sīkums.
Nē, pag. Parādi.
Ērik, netuvojies miskastes mašīnai.
- Vai šajai? - Stāvi!
- Ak dievs. - Lūdzu.
- Šai te? - Klausi mani...
Bet tā ir tik skaista.
Lūdzu. Nepieskaries...
Ērik, atkāpies! Beidz!
- Tev patīk? - Vai vari...
Ak kungs.
O, Ēriks atkal izaicina Nāvi.
Kas notiks?
- Izbeidz! - Kas notiks?
- It nekas. - Lūdzu, vienkārši...
- Ko teiksi? - Es cenšos tev palīdzēt.
- Labi. - Nevajag tā censties.
Jā. Godīgi sakot, mums tas ir līdz kaklam.
- Vai vari... - Atkārtoju 1500. reizi:
visiem pie kājas
tavs Nāves lāsts, skaidrs?
Tāpēc saproti mājienu un liec mūs mierā.
Nāve mūsu ģimeni nevajā!
Džūlija!
Velns!
- Džūlija! - Džūlija!
Apturiet mašīnu!
- Apturiet mašīnu! - Ei!
- Ei! Tur ir mana māsa! - Stāt!
Palīgā!
- Džūlija! - Stefa!
Dod roku!
Es tevi turu!
Nebaidies, tu neesi nākamā!
- Palīgā! - Stāt!
- Stāt!
- Kravā ir mana māsa! - Stefa!
- Man ļoti žēl, mīļā. - Tēt.
Mums vajadzēja tev ticēt, Stefa.
Nē, es...
Es izjaucu kārtību,
un tagad Džūlija ir mirusi. Tā ir mana vaina.
Draugi, tas bija briesmīgs negadījums.
- Vainīgo nav. - Mārtij, nevajag.
Tā ir mana vaina.
Mammu, tā nav.
Tā ir mana vaina.
Stefānij, tu kļūdījies par kārtību
tikai nezināšanas dēļ.
Ēriks nav Hovarda bioloģiskais dēls.
Atvaino, ko tu teici?
Stefānij, es tev neticēju,
tāpēc neko neteicu,
un tagad meitiņa ir mirusi.
Nesaprotu. Tev bija mīļākais?
Man ar tavu tēvu gāja grūti,
bet viss bija labi, jo piedzimi tu.
- Es tevi aizvedu. - Kas ir mans īstais tēvs?
Nav svarīgi, jo Hovards tevi ļoti mīlēja.
Kas viņš ir?
Kas ir mans īstais tēvs?
Džerijs Fenberijs.
Džerijs Fenberijs?
Jā.
Velns.
- Nē! Nolādētais Džerijs Fenberijs? - Ērik!
Tu nezini, ko mēs pārcietām.
Ak! Tāpēc viņš vienmēr gribēja spēlēt bumbu?
Ak dievs.
Tā.
Labi, tas nozīmē,
ja kārtība ir pareiza,
ka esmu nākamais?
Tev man jāpalīdz, Stefa.
Bobij, diez vai es to varu.
Man likās, ka varu, bet nezinu...
Nē. Tu vari.
Tu precīzi paredzēji, kas notiks.
Tikai nezināji kārtību,
jo nebija informācijas.
- Čārlij. - Kā to saprast "paredzēja"?
Viņa visu redzēja.
Zāģi, pūtēju, futbola bumbu.
Tie bija kā puzles gabaliņi.
Viņa tos salika kopā. Saprotat?
Taisnība?
Dārlīna, lūdzu, nepadziļini šo.
Mārtij.
Nu, viss ir Airisas kladē.
Tas ir kā vienādojums. Matemātika.
Stefānij, ja tu redzi, kā viss sader kopā,
mums ir cerība.
Beidz. Vienkārši beidz.
Tu izpostīji šo ģimeni, kad aizgāji.
Bet mēs bez tevis iztikām.
Lūdzu, vairs netraumē mūsu bērnus.
Šoreiz tas ir pa īstam.
Es iziešu pastaigāties.
Vajag svaigu gaisu.
Es saprotu,
ka mūsu ģimenei kaut kad
vajadzēs psihoterapeitu,
bet vai mēs varētu koncentrēties uz to,
ka mēs visi mirsim?
Paklau, Stefa,
vai tu neteici, ka Airisa
pazinusi kādu, kas apmuļķojis nāvi?
Jā.
Kaut kur šeit.
Rakstīts...
Te. "Džeibī atrada izdzīvojušo!"
Bet te nav rakstīts, kas ir tas Džeibī vai...
Acumirkli. Es to vārdu zinu.
Mamma man rakstīja vēstules
un reizēm pieminēja
draugu, vārdā Džeibī, kas strādā slimnīcā.
Slimnīca.
Slimnīca "River" vai tamlīdzīgi.
"Dīprivera". "Pīsrivera". Klīrrivera"...
- "Houprivera"? - Jā.
Velns, stundas brauciens.
Es braukšu. Uzmeklēšu viņu un aprunāšos.
Es braukšu līdzi.
- Es arī. - Labi. Jā, braucam.
Bobij...
Kas ir?
Tev jāpaliek te ar mammu. Tā ir drošāk.
Jā, pie velna!
Tu ņirgājies? Viens es te nepalikšu.
Brauciens ir pārāk bīstams. Tev jāpaliek.
Nē, es izlasīju omes Nāves grāmatu. Skaidrs?
Tur ir tūkstošiem
nāves gadījumu, kas notiek mājās.
Var nokrist pa kāpnēm, nogāzties tualetē.
Nezinu, bet es... Es te nepalikšu.
- Paga. - Labi.
- Pārāk ātri.
Labi, iesim lēnām.
Es atvēršu furgonu.
- Čārlij, pārbaudi aizmuguri. - Labi.
Uzmanīgi. Pakāpiens reizēm ir slidens.
Eu!
Vai jūs, pamuļķi, veicāt riekstu pārbaudi?
Ko, lūdzu?
Tu tur cepi cepumus
ar zemesriekstu sviestu.
Ja šis nabadziņš pieskarsies riekstam,
viņa kakls aizžņaugsies ciešāk nekā...
Tu saprati. Kur ir zemesriekstu sviests?
- Skapītī virs izlietnes. - Paldies.
Piedod, Bobij. Es vienkārši...
Jā.
Tā. Labi.
Tīrs.
Paldies. Tu esi labs brālis, Ērik.
- Riekstu pārbaude. - Ko?
Muļķis.
Smieklīgi. Saprotu.
Aiziet. Nu taču.
Būs tikai sliktāk.
Nolādēts. Paga! Es braukšu līdzi, bračka.
Kādam ir tevi jāsargā.
Zvana tētis. Atkal.
Pasaki, ka vizināmies kopā ar mammu.
Viņš neticēs.
Vismaz iegūsim laiku.
Labi.
Ja mūs nepanāks Nāve, panāks tavs tētis.
Es tās turu redzamā vietā.
Būtu varējusi mūs redzēt dzīvē,
bet nekas, ne visas grib būt mamma.
Vai tā tu domā?
Ka negribēju būt tava mamma?
Paklau, mani uzaudzināja sieviete,
kas mācīja it visur saskatīt Nāvi.
Man likās, ka varu to aizmirst,
bet, kad piedzimi tu un Čārlijs,
es redzēju tikai simtiem veidu,
kā jūs abi varētu nomirt.
Es negribēju, lai izejat no mājas.
Es juku prātā par katru sīkumu.
Reiz es uz tevi paskatījos
un ieraudzīju to pašu iebiedēto meitenīti,
kāda bērnībā biju es.
Sapratu: ja palikšu, izpostīšu tavu dzīvi.
Man nav ne jausmas, vai rīkojos pareizi.
Bet tagad es esmu ar jums.
SLIMNĪCA "HOUPRIVERA"
Viss kārtībā.
Esmu aiz tevis.
Redzi, draudziņ? Mēs tevi sargājam.
Reģistratūra ir tur.
NOTIEK AUTOPSIJA
Labdien. Mēs meklējam Džeibī.
Un kas esat jūs?
Reģistratūrā teica,
ka viņš ir šeit. Tas esat jūs?
Tas esmu es.
Viljams Džons Bladvorts. Draugiem esmu Džeibī.
Es tevi gaidīju, Stefānij.
Čārlij. Dārlīna.
Bet te nav Hovarda. Nav Džūlijas.
Tad kurš no jums ir nākamais?
Sveiki.
Man žēl par Airisas nāvi.
Viņa bija īpaša sieviete.
Kā jūs viņu pazināt?
Viņa izglāba man dzīvību.
Kad?
"Panorāmā".
Tovakar māte bija paņēmusi mani līdzi uz darbu.
Džeibī, mīļais, es teicu:
paliec tur, kamēr esmu uz skatuves.
Man tur nebija jābūt, tikai, protams, jāmirst.
Tu zini, tevis dēļ man gribas kliegt
Piecirst papēžus un kliegt
- Pacelt rokas un kliegt - Beidziet spēlēt!
Pametiet deju laukumu!
Stikls tūlīt saplīsīs. Ejiet prom!
Pagaidiet! Nē!
Airisa!
Jums bija jāmirst pēdējam. Tas puisēns.
Pareizi.
Tātad visu šo laiku
viņa sargāja ne tikai mūsu ģimeni,
bet arī jūs.
Pēc daudziem gadiem viņa mani uzmeklēja.
Palīdzēja ieraudzīt patiesību.
Daudz spriedām. Palīdzēju viņai nocietināt māju.
Mēs kļuvām par draugiem.
Sagādāju viņai vislabāko medicīnisko aprūpi,
ņemot vērā viņas stāvokli.
Airisa teica, ka atradāt kādu,
kurš apturējis Nāvi un izdzīvojis.
Jā.
Un kā lai to izdarām mēs?
Ir tikai divi veidi.
Nogalināt vai mirt.
Nonāvējot kādu, iegūstat viņa atlikušo laiku.
Ko? Nē! Es nevienu nenogalināšu.
Lai viņš pabeidz.
Bet, lai apli pārrautu, ir jānomirst.
Ko tas nozīmē?
Reiz kāda jauna sieviete Kimberlija Kormena
uzzināja, ka ir Nāves sarakstā. Tāpat kā jūs.
Kad beidzot pienāca viņas kārta, viņa nomira.
Klīniskā nāve.
Bet ārstam izdevās viņu atdzīvināt,
un tas ķēdīti pārrāva.
- Tad tā arī darīsim. - Par ko tu runā?
Kāpēc Airisa to nemēģināja?
Tas ir riskanti.
Un, ja čakarē Nāvi un zaudē,
var sanākt lieli mēsli.
Pag. Pagaidiet. Nē.
Ir jābūt citam veidam. Lūdzu, palīdziet.
Gadiem ilgi cilvēki nāk pie manis pēc padoma.
Esmu noguris. Man pietiek.
Un tagad esmu saslimis, tāpat kā Airisa.
Šoreiz nekur neaizbēgšu.
Patiesība ir tāda, ka jūs visi mirsiet.
Un pēc tam arī es.
Mana senā draudzene ir mirusi, es eju pensijā.
- Jūs mūs te atstāsiet? - Pagaidiet!
- Palīdziet mums. - Kur jūs ejat?
Gribu izbaudīt laiku, kas man atlicis.
Un iesaku jums darīt to pašu.
Dzīve ir vērtīga.
Izbaudiet katru mirkli.
Nevar zināt, kad pienāks beigas.
Lai veicas!
Vienkārši fantastiski.
- Nē. - Bobij.
Nē, tas nevar būt viss. Nē.
Šeit kaut kam ir jābūt.
Ir jābūt citai atbildei.
Stefa. Viņš mums pateica.
Bobijam jānomirst.
Ērik!
Tu esi jucis? Mēs nenogalināsim Bobiju!
Vai es vienīgais klausījos?
Ir tikai viens veids.
Mēs Bobiju nogalināsim, atdzīvināsim,
un jūs pazudīsiet no Nāves saraksta.
- Apsveicu. - Ir jābūt citai iespējai, vai ne?
Jābūt citam risinājumam, vai ne, Stefa?
Nē.
Nē, mēs neko citu nevaram darīt. Beigas.
- Ei. - Stefānij, paklausies.
Tev man jāuzticas.
Viņa tevi ir norakstījusi. Es to nedarīšu.
Airisa atvairīja Nāvi gadu desmitiem.
- Darīsim tāpat. - Es viņam uzticos.
Tu viņam uzticies?
Viņš bija sasodīti harismātisks,
un tu pats labi zini...
Ēriks un Bobijs ir prom.
Velns!
Man tas nepatīk.
Vecīt, mēs esam slimnīcā, atceries?
Visur ir ārsti.
Mēs tevi nogalinām, viņi tevi atdzīvina,
visi ir drošībā, mēs esam varoņi.
Tas burtiski ir pretstats būšanai drošībā.
Kāda ir alternatīva?
Kādu nogalināt, paņemt viņa atlikušo laiku?
Kā? Kā tu zinātu, cik viņam atlicis?
- Nē. - Nē. Neesmu ar mieru.
- Nu... - Nē.
- Protams, nē. - Mēs to nedarīsim.
- Nē, nekad. - Neaiztiec bērnus.
Paklau, grozies kā gribi,
klīniskā nāve ir labākais variants.
Ko tu vari zaudēt?
- Labi. - Labi.
Kā to vispār izdarīt?
Man ir ideja.
Bet tā ir mazliet traka.
NESĀLĪTI ZEMESRIEKSTI
Tu no alerģijas vari nomirt, vai ne?
Jā.
Nu ko...
Bračka, pagaidi.
Nē, paklausies.
Ja reiz man jāmirst,
tad ne jau no tiem nesālītajiem.
Gribu tos.
CEPUMI AR ZEMESRIEKSTU SVIESTU
Laba izvēle.
BRĪDINĀJUMS - NESAGĀZT
Ei, kas notiek? Nu taču!
- Ei! - Stulbums!
- Tā. - Nu taču!
Varbūt tā ir zīme, ka mums...
Labi. Varbūt labāk tinamies.
Nē, es nepadošos.
- Pie velna! - Palīdzēsi?
Viss labi. Mēs te strādājam.
Tehniskā apkope. Viss labi. Lieciet austiņas.
Vecīt, tas apgāzīsies. Tas apgāzīsies.
- Gāžas! - Pacēli?
Nevaru noturēt! Apgāzīsies!
Tas bija viegli.
Ko tagad?
Ejam.
Ko?
Gaidi. Es kaut ko sadabūšu.
- Paliec te. - Par ko tu...
SISTĒMA AKTIVIZĒTA
Labi. Paliec te.
Nē, viss kārtībā.
Pārbaudīju tualetes. Furgonā nebija?
Nē. Ja Ēriks gribētu Bobiju nogalināt,
tad kur?
Nezinu, bet slimnīcā ir miljons iespēju nomirt.
Kā varu palīdzēt? Atvainojiet.
Nē, es apciemoju omīti.
Šodien ir burvīga diena.
Jums atlicis daudz laika?
Man tā šķiet.
Noņemiet visus metāla priekšmetus
un ierīces, kas varētu mijiedarboties
ar MR spēcīgo magnētu.
Vecīt, Čārlijs cenšas sazvanīt...
Tā, dod šurp.
Lūk, apsēdies. Sēdi.
Kas tas? Nē, es tur nesēdīšos.
Man ir lieliska ideja.
Gaiteņa galā ir ātrā palīdzība.
Tiklīdz atslēgsies - bums!
Es tevi tur aizstumšu,
un tevi atdzīvinās.
Kur ir tavs EpiPen?
- Šeit. - Dod.
Kāpēc?
- Kas tas ir? - Dod šurp.
Dod. Paklau, ideja tāda, ka tev jānomirst.
Atceries? Šis tevi uzturētu dzīvu. Sēdies.
- Jāpasteidzas. Aiziet. - Labi.
Labi, ēd.
Paklausies...
Plāns ir lielisks, bet, ja neizdosies...
Izdosies, Bobij.
Jā.
Jā, bet ja nu es nomiršu pa īstam,
vai tu varētu...
Vai tu parūpēsies par Pako?
Jā, protams, parūpēšos par...
Ņem vērā - bruņurupuči dzīvo līdz 100 gadiem,
- tās ir saistības uz mūžu. - Skaties uz mani.
Es nerūpēšos par Pako,
jo tev viss būs kārtībā.
Mēs abi
šo situāciju labosim. Visiem. Tagad.
Paskaties uz mani.
Apsolu, ka neļaušu tev nomirt.
Vispār jau ļaušu, bet atdzīvināšu.
- Vecīt, nav smieklīgi. - Es ākstos.
Aiziet.
Tev izdosies.
Ak dievs.
Kas ir?
Ļoti garšīgs.
Tā ir, es zinu.
Bet neko citu nejūti?
Neko.
Kaut kāds sviests!
Tev vairs nav alerģijas?
- Nezinu. - Ideāli, vai ne?
Varbūt pieaugot pārgāja.
Pieaugot pārgāja? Bāc!
Zini, man nav plāna B.
Ei, viss notiek. Viss notiek.
Bobij, viss notiek.
Ei, esmu ar tevi.
Esmu ar tevi.
Ei! Es nevaru tev to dot.
Bobij, ei!
Lūdzu.
Bobij, tas pieder pie plāna.
NEPIECIEŠAMA MANUĀLA VADĪBA
Bobij, sēdies ratiņkrēslā.
Uzzvani viņiem vēlreiz.
Tikai tā mēs varam...
JAUDAS IEROBEŽOJUMS ATBLOĶĒTS
Velns!
NEPĀRSNIEGT 5 T
5,2 TESLAS - 7 (MAKSIMUMS)
Ak dievs. Jums viss labi?
Jā.
Kāpēc Ēriks mira, ja nebija saistīts ar Airisu?
Ja čakarē Nāvi, var sanākt mēsli.
Mums jābrauc prom.
Te nav droši.
Un kur brauksim?
Nekur nav droši.
Izņemot Airisas namiņu.
Viņa tur spēja izdzīvot gadu desmitiem.
Jā, un tad palika bez sejas.
Viņa nomira tāpēc, ka izgāja no namiņa.
Ārpusē ir bīstami,
bet nekur nav tik droši kā namiņā.
Tev taisnība.
Tikai tur mums ir kaut kādas priekšrocības.
Tātad mēs tur ieslēgsimies uz visiem laikiem?
Jūs ne.
Es.
Mammu, tu nevari aizbraukt. Tu tikko atgriezies.
Ja kādam tajā būdiņā jādzīvo, tad man.
Kamēr vien es būšu dzīva, Nāve jūs neskars.
- Mammu. - Ļaujiet man.
Viņa neļaus tev tur nokļūt.
Bet es redzu viņas tuvošanos.
Mums tas jādara kopā.
Labi.
Braucam.
Jā.
Labi.
Uzmanies!
- Pie stūres jābūt tev. - Jā.
Ej tu nost!
Paskatieties!
Iekļūt pa tiem vārtiem nebūs iespējams.
Viņa kaut ko plāno.
Es nezinu, ko.
Mums tevi jāieved iekšā.
Labi.
Pagaidi, ko?
Brauc!
Stefa!
- Stefa! - Velns!
Labi. Ejam iekšā.
Tā.
- Velns. - Kas ir?
- Es palīdzēšu. - Nē. Negaidiet mani. Ejiet mājā.
- Stefa. - Ja būsi mājā, es būšu drošībā. Ejiet.
Labi. Ejam.
Mammu.
Gulies!
Mammu? Mammu!
Pagaidi.
Labi, labi.
Mammu? Ak dievs.
Par mani neraizējies. Glāb māsu.
Es dzīvošu, cik vien...
Stefa!
Nē! Nē!
Ak dievs! Tu esi dzīva?
Jā.
Vienkārši elpo. Elpo.
Kā?
Čārlij, kas notika?
Tu esi dzīva.
Tu nomiri, un es tevi atdzīvināju.
Tu mani atdzīvināji.
Tagad mēs esam drošībā.
Mamma?
Nē. Nē.
Viņa mūs izglāba.
Brauksim mājās.
Labi, esmu gatavs.
Te viņš ir.
O, jauki, Čārlij.
Labi. Apgriezies.
Tu izskaties lieliski.
Man ir laba stiliste.
Braucam, citādi nokavēsim.
Kur ir Dženija?
Laikam vēl iekšā pucējas.
Es piekārtošu.
Es priecājos, ka varu te būt.
Es arī.
Viss kārtībā?
Jā.
LIMONĀDE - CEPUMI
- Sveiki. - Sveiki.
Varētu vienu cepumu?
Čārlij.
- Izskaties glauni. - Paldies.
Stefa, tas ir Dženijas tētis, dakteris Rediks.
- Labdien. - Ļoti patīkami.
Man arī.
Mēs Čārliju dievinām.
Noprotu, ka viņš ir īsts glābējs.
Ā, jā. Jau esat dzirdējis.
Viņš mani uzcēla no mirušajiem.
Jā.
- Kas ir? - Patiesībā tu nebiji mirusi.
Ko?
Ja tu biji bezsamaņā,
un Čārlijs tevi elpināja,
tad tava sirds neapstājās.
Bet tu vienalga esi malacis, Čārlij.
- Tātad viņa nebija mirusi? - Tieši tā.
Viņai paveicās, ka tur bija Čārlijs.
Jā. Nekas nenotiek tāpat vien.
Dženij!
Mīļā, tu izskaties apburoši.
Stefa.
Bēgam!
Ak, par mata tiesu!
- Viss labi? - Jā.
CEĻA GALS: ASINSSAITES
1968. G. 17. MAIJS, "PANORĀMA" UZ LAIKU SLĒGTA
CIETUŠO NAV, BŪVE JĀREMONTĒ
NELAIME AKVAPARKĀ PUSAUDZIS NOKRĪT NO TORŅA
ĢIMENE IET BOJĀ ŠAUŠALĪGĀ NEGADĪJUMĀ RŪPNĪCĀ
IKDIENIŠĶS BRAUCIENS BEIDZAS LETĀLI
MOTORZĀĢIS LAUPA VĪRIETIM DZĪVĪBU
MIKROVIĻŅU KRĀSNS SPRĀDZIENS NONĀVĒ SIEVIETI
DVĪŅI MIRST DIVAS DIENAS PĒC VECĀKU BOJĀEJAS
VĒJRĀDIS NODUR SIRMGALVI
GĀZES NOPLŪDE DAUDZDZĪVOKĻU NAMĀ PRASA UPURUS
TRAĢĒDIJA, VILCIENAM NOSKRIENOT NO SLIEDĒM
TONIJA TODA PIEMIŅAI
CEĻA GALS: ASINSSAITES
Subtitrus tulkoja: Aija Apse