- Hva var det? - Ingenting.
- Gi meg ett lite hint. - Nei.
- Vi er snart framme. - Jeg tar av dette.
- Du sa du liker overraskelser. - Ja, når jeg vet hva de er.
Du vil elske det. Jeg lover.
Jeg elsker utsikten allerede.
Greit. Nå er vi fremme.
- Se hvor du går. - Jeg kan ikke se.
Ok. Gå fremover. Stopp! Jeg tar det av.
Nå.
Tuller du?
Jeg visste ikke engang det var åpent ennå.
Jeg trakk i noen tråder og fikk oss inn på gjestelista til åpningen.
- Er jeg pyntet nok? - Du ser helt fantastisk ut.
Kom.
Du! Ikke stjel mynter fra fontenen. Det betyr ulykke.
- Unnskyld. - Stikk.
Smil.
- Her er billettene. - Takk.
- Hallo, sir. Vil du ha tatt et bilde? - Takk.
Se dere for, alle sammen.
Blir dere med?
Vi tar den neste.
- Kom, vi får plass til dere. - Takk.
Kjører opp.
Unnskyld meg. Beklager. Den gjør det av og til.
MAKSIMAL KAPASITET 600 KG ELLER 8 VOKSNE
Noen morsomme fakta om Sky View Tower:
Det er 150 meter høyt og veier over 9000 tonn.
Det er laget av stål og armert betong og glass.
Og enda mer imponerende: Hele prosjektet ble fullført fem måneder før tiden.
Er det bra?
Hva sa jeg?
- Stilig. - Ja? Kan jeg hjelpe dere?
Vi har reservert et bord. Campbell.
Beklager, men vi er allerede over kapasitet.
Vi kan dessverre ikke ta imot dere. Vær vennlig å gå til side.
Jeg har avtalt dette med Jake. Er han her? La meg snakke...
Jake fikk sparken i morges. Tusen takk.
- Hva skjer? - Et øyeblikk.
Jeg forstår at du er en viktig person, men kan du hjelpe meg...
Vær så snill.
Jeg er fryktelig lei for det, men svaret er nei.
Vennligst...
Å, Mr. Fuller! Så hyggelig å se deg. Vi har et nydelig bord til dere.
Denne veien.
Vi går i baren. Lat som ingenting.
Jøss. Se på den utsikten.
Hva er det?
Å nei.
- Du har høydeskrekk. - Nei, jeg bare...
Jeg har bare aldri vært så høyt oppe før.
Jeg ville at denne kvelden skulle bli perfekt.
Du.
Den er perfekt, for jeg er sammen med deg.
Går det bra?
- Jeg overlever nok. - Ja?
- Se, gratis sjampanje. - Det er favoritten min.
Vent her.
- Her. - Jeg er straks tilbake.
- Hvor er dametoalettet? - På den andre siden av dansegulvet.
Tusen takk. Vi tar en kort pause.
Hei, vennen.
- Er alt i orden? - Ja da. Takk.
- Hvor langt på vei er du? - Hva?
Nei. Jeg er ikke...
Jeg vet ikke. Kanskje en eller to måneder.
Det er jo fantastiske nyheter. Er det ikke?
Jeg har ikke sagt det til kjæresten min ennå.
Elsker han deg?
Ja.
Da vil han ikke la deg gå.
- Takk. - Ingen årsak.
Ha det.
OK. Det er snart over.
Der er du. Går det bra?
Ja. Jeg tror det.
Kom, la oss trekke litt frisk luft.
- Jeg må... - Jeg ville...
Du først.
Ok.
Jeg hadde tenkt å gjøre dette under middagen, men med denne utsikten...
Du! Ikke kast den mynten. Den kan drepe noen.
Unnskyld. Selvfølgelig.
Tjukken.
De siste årene...
...har vært helt magiske.
Og det er på grunn av deg.
Iris, jeg vil tilbringe resten av livet med deg.
Mener du med oss?
Hva?
Beklager.
Jeg...
- Jeg er verdens heldigste mann. - Hva? Er du ikke sint?
Tuller du? Nei, dette er utrolig.
- Mener du det? - Vi skal stifte familie.
Vil du det?
Ja.
- Er den for stram? - Den er perfekt.
La oss feire.
Ta hånden min! Trekk opp! Hold fast!
Hold dere unna!
- Unna! - Vent!
Paul! Ta hånden min!
Nei!
Alle ned trappen!
Unna vei. Barna først!
Én og én!
Herregud!
Til heisen!
Unnskyld, frue. Jeg må nå styringen.
Flytt deg!
- Slipp meg inn. - Gå unna.
Det er helt fullt!
Flytt deg, for pokker!
Slipp meg inn!
Hjelp, vær så snill!
Ta tak!
Hjelp!
Hei.
Kom hit.
Tja...
Jeg innser at vektormultiplikasjon er skummelt, men ikke så skummelt.
Det var alt for i dag. Vi begynner eksamensforberedelsene neste uke.
Ms. Reyes.
Vi må ta en prat.
Ja.
Vi skal stifte familie.
Ikke kast den mynten. Den kan drepe noen.
Alle ned trappen!
- Denne drømmen ødelegger livet mitt. - Mitt også.
Hver natt, Stef. Jeg får ikke sove.
Jeg beklager.
Kan jeg si deg noe?
Ja, hva er det?
Damen i drømmen heter Iris, ok?
Ja vel.
Bestemor het det. Jeg tror jeg drømmer om henne.
Mener du det?
Ja. Jeg har aldri møtt henne og vet ikke om hun lever.
Nei vel...
Du kan enten dra hjem og finne ut om bestemor, og håpe det stopper drømmene,
eller bli her og dø på ordentlig mens du sover.
Fordi jeg kommer til å drepe deg. Beklager.
- Ja, ok. - Glad i deg.
Ja. Glad i deg også.
- Dra hjem. - Ja.
Uten å bråke.
Ok.
Hei, der er hun! Velkommen hjem, vennen.
- Så glad for at du kom. - Jeg også.
- Jeg har savnet deg. - Jeg vet det.
Så godt å se deg. La meg hjelpe deg med denne.
Charlie har annektert rommet ditt og jeg har arkivet mitt på hans rom,
så jeg har redd opp sovesofaen til deg.
Det høres helt greit ut.
Har vi fortsatt den esken med mammas gamle ting?
Med noen bilder og en adressebok med telefonnumre og slikt.
Hva vil du med den?
Det er ikke så viktig. Jeg syns bare jeg har sett den her et sted.
Hva er dette, Stefani?
Dette kommer til å høres veldig rart ut,
men jeg må finne mammas mor, Iris.
Greit. Ja, det er litt rart.
Jeg kvittet meg med de eskene for mange år siden etter at moren din dro.
- Å, hei, Charlie. - Hei.
"Hei, Stef. Hvordan går det? Godt å se deg."
Jo da. Jeg stikker bort til søskenbarna.
- Nå? Søsteren din har nettopp kommet. - Vi har en avtale.
Jeg kan kjøre deg. Jeg ville treffe dem uansett.
Hvis du skal treffe søskenbarna dine, ikke snakk om Iris til onkel Howard.
- Greit. Det går bra. Ha det. Glad i deg. - Glad i deg.
Charlie?
- Charlie... Kan du bare ta ut disse? - Stef!
Jeg prøver å snakke til deg. Hva er problemet?
Du har ikke sagt et eneste ord.
Hvorfor er du her, Stef? Du pleier bare å komme i feriene.
Jeg må fortelle deg noe. Men lov å ikke si det til pappa.
- Er du gravid? - Nei, Charlie.
- Vel... - Hvordan kan du...
- Du går jo på college. - Bare lov meg å ikke si det til pappa.
- Hvorfor skulle jeg si det til ham? - Det er viktig, Charlie.
Greit.
Ok.
Jeg er på akademisk prøvetid.
Slutt å le! Hvis jeg ikke forbedrer karakterene...
Dette er stort. Det er morsomt.
Bare toppkarakterer. Elevrådsrepresentant. Gullungen stryker.
Hvis jeg ikke forbedrer meg, mister jeg stipendet.
Det suger.
- Hva skjedde? - Jeg får ikke sove.
Hver gang jeg lukker øynene, får jeg det samme marerittet om Iris.
Bestemoren vår.
- Det må bety noe. - Tja.
Jeg drømmer rare ting.
I natt drømte jeg at en pølse spiste meg.
- Det er... - Pølsa spiste meg, liksom.
Ok.
- Kan du ikke bare gjøre noe? - Slapp av, vi finner ham.
- Jeg kan ikke pause når det er online. - Jeg må se under her.
Dra til helvete, ok?
- Husker du forrige gang? - Det er en rangert kamp!
- Hva skjer? - Paco er vekk.
- Nå igjen? - Hvem er Paco?
Hei, kusine!
Kan du hjelpe oss å lete? Og pass på hvor du går.
Ja visst. Jeg må bare snakke med faren din først.
- Hva gjør du hjemme? - Hun stryker på skolen.
- Charlie. - Velkommen i klubben.
- Erik, har du lett i det hele tatt? - Paco er ikke oppe!
Men se hvem som er her nede.
- Hei, Julia. Beklager... - Står til?
- Charlie! - Jules!
Der er min lille Romeo. Sa Jenny ja til invitasjonen?
- Ja. - Å, herregud. Vent.
Hvem er Jenny?
- Han traff henne på badevakttrening. - Jeg visste ikke at du holdt på med det.
- Hva skal du ha på på skoleballet? - Noe enkelt.
Svart jakke, men med en kul tversover.
Stef! Stefani!
- Hei, vennen. - Hei, tante Brenda.
- Hvor lenge blir du? - Ikke lenge. Er onkel Howard her?
Han er bak huset. Jeg henter ham.
Howard, Stefani er her.
Flott!
Du ser litt sliten ut. Går det bra?
Stefi! Se på deg!
- Hei! - Kom hit.
Så godt å se deg. Er du sulten? Jeg skulle til å lage lunsj.
Nei, faktisk. Jeg kom fordi jeg ville snakke med deg om moren din, Iris.
- Du liker ikke å snakke om henne... - Ikke stort å fortelle.
Kom og spis, unger!
Det er bare det at jeg har hatt flere mareritt om henne.
Det er sikkert bare stress. Du bør prøve melatonin.
Men det rare er at jeg har drømt om et sted som eksisterte for 50 år siden.
En restaurant kalt Sky View.
Kjenner dere til den? Har Iris fortalt om den?
Hva sa hun? Hvis jeg kan få snakke med henne...
- Snakke med hvem? - Stef drømmer om bestemor Iris.
- Psyko-bestemor? - Trodde hun var død.
Hun er død for oss.
Stefi, Iris Campbell er en svært forstyrret kvinne.
Men jeg kan kanskje få en slutt på drømmene.
- Glem det, Stef. - Hva skjedde som var så ille?
Hun er grunnen til at moren din er så forstyrra. Jeg vil ikke snakke om det.
Vær så snill. Jeg må få vite det.
Hør her, Stefi.
Etter at faren vår døde,
klikka det for Iris.
Vi fikk ikke lov å gå på skolen. Hun låste oss inne i huset.
Hun var hysterisk for alle de grusomme måtene vi kunne dø på.
Og til slutt ble det så ille
at myndighetene tvangsfjernet moren din og meg.
Men det endte ikke der. Hun sporet oss opp,
og da ungene ble født, sendte hun oss fæle brev
fulle av dødsannonser og urovekkende bilder av lik.
Vi måtte flytte så hun ikke kunne nå oss.
Har dere fortsatt noen av de brevene?
Stefi.
Hør på meg.
Den dama er en syk og farlig person.
Og for din egen sikkerhet, hold deg langt unna henne.
Jeg fant Paco!
Gudskjelov!
Han vil sikkert gjerne være i stua nå.
- I spiskammeret. - Kom igjen.
Hvordan kom han seg inn dit?
Du må hjelpe meg.
Du hørte hva onkel sa. Bare glem det.
Du forstår ikke. Hele livet mitt faller fra hverandre på grunn av denne drømmen.
Og ikke bare det, jeg føler at jeg går fra vettet.
Du er den eneste som kan hjelpe.
Howard vil aldri tilgi meg.
Vær så snill.
Hva du enn gjør, ikke se i nederste skuff i spisestueskapet.
PRIVAT EIENDOM ADGANG FORBUDT
Hei.
Jeg vil besøke Iris Campbell.
Så du ikke skiltene?
Jo, men...
Så kom deg til helvete vekk. Ingen besøk.
Jeg er barnebarnet ditt.
Stefani.
Tøm lommene. Telefon, nøkler, alt.
Jeg er ikke farlig.
Det er ikke deg jeg er redd for.
Kom inn sakte.
Lukk døren. Fort!
Ikke rør deg.
Å, herregud. Det er virkelig deg.
Du ligner på moren din.
Hei. Jeg heter Stefani...
Stopp. Ikke rør deg. Ikke før jeg sier det.
Du prøver å lure meg, hva? Få meg til å slappe av.
Her.
Kom hit. Sitt.
Ok.
Sitt.
Sånn, ja.
Fortell. Hvordan går det med Darlene?
Står det bra til med moren din?
Nei. Jeg vet ikke.
Hun dro da jeg var ti, så vi møter henne ikke lenger.
Men du så brevene fra meg. Det var derfor du kom.
Nei.
Jeg er her fordi jeg har drømt om Sky View.
- Hva? - Ja.
Hver eneste natt de siste to månedene. Samme drøm.
I drømmen er du på date, men så sprekker dansegulvet,
og det skjer en eksplosjon, og så...
Faller jeg og dør.
Ja. Alle dør.
Det var ikke bare drømmen din.
Det var forvarslet mitt.
For mange år siden, på Sky View,
fikk jeg et glimt av fremtiden,
og så hva døden kom til å gjøre.
Jeg hadde tenkt å gjøre dette under middagen, men med denne utsikten...
Du! Ikke kast den mynten. Den kan drepe noen.
Unnskyld. Selvfølgelig.
Tjukken.
De siste årene har vært helt magiske.
Og det er på grunn av deg.
Nei, nei. Jeg...
- Dette er galt. - Sier du nei?
Alle kommer til å dø. Hele bygget kommer til å rase.
Tuller du?
- Mynten. - Iris?
- Få den! - Hva faen?
- Få den! - Hva gjør du?
Hva faen feiler det deg?
Iris?
Flytt dere!
Slutt å spille! Alle må vekk fra dansegulvet!
Glasset sprekker snart. Alle må av nå!
Vent! Vekk fra dansegulvet!
- Iris! - Dere må vekk!
Vekk!
Jeg reddet mange liv den kvelden.
Liv som aldri var ment å bli reddet.
De stengte restauranten etter det.
Sa den trengte mer renovering.
Men den ble aldri åpnet igjen. Til slutt ble den revet.
Så du fikk stoppet katastrofen?
Ja.
Men døden liker ikke at du spolerer planene hans.
Så gjennom årene kom han tilbake og drepte alle som var der den kvelden.
Inkludert min Paul.
Vent litt. Sa du at døden kom tilbake?
Han er en nådeløs jævel. Gir seg ikke før jobben er gjort.
Men jeg lærte meg å tyde tegnene
og forutse alle hans trekk.
Jeg har holdt ham unna i årevis nå.
Men nå har han innhentet meg. Kreft.
- Kan du tro det? - Så leit.
Jeg fikk diagnosen for to måneder siden.
- Det var da drømmene mine begynte. - Der ser du. Det er et tegn.
- Men hvorfor drømmer jeg om det du så? - Kanskje kreften min ga deg evnen.
Kanskje det er skjebnens vanvittige humor. Hvem vet?
Det som betyr noe, er at når universet snakker, hører du etter.
Jeg ser deg, din jævel.
- Hvem snakker du til? - Døden.
Han tror jeg ikke følger med fordi du er her.
Jeg må lære deg alt i denne boka.
Det tar litt tid å lære, så du må bli her.
- Her? - Verden utenfor er for farlig.
Jeg har ikke gått ut på 20 år. Her inne er vi trygge.
- Ser du det? - Ja.
Dette er forskningen min. Livsverket mitt.
Jeg beklager, men jeg kan ikke bli her.
Jeg må tilbake til skolen, men jeg kommer og besøker deg.
Nei, jeg er syk og lever ikke så lenge. Du kan ikke dra.
Skjønner du ikke? Døden er ute etter familien vår.
- Du tror meg ikke. - Nei. Jeg tror jeg gjorde en feil.
Det var nok bare en drøm.
Nei, vent. Ta i det minste boken.
Stefani!
Stefani! Stopp!
- Jeg beklager, jeg skulle ikke ha kommet. - Denne boken er en livline.
Der står alt du trenger å vite for å holde familien vår trygg.
Du tror meg fortsatt ikke.
- Gå et skritt tilbake. - Hvorfor det?
Man tror det når man ser det.
Eksploderte virkelig ansiktet hennes rett foran deg?
Erik! La henne være.
Unnskyld, Stef. Jeg er bare nysgjerrig.
Du. Hvordan går det med deg?
Unnskyld, onkel Howard.
Du hadde rett om Iris. Jeg burde ikke dratt dit.
Du trenger ikke unnskylde.
Jeg er så lei for at du måtte oppleve det.
Hun sa noe før hun døde. At døden var ute etter familien vår.
- Det er sprøtt, ikke sant? - Herregud.
Helt utrolig. Jeg sendte en e-post. Trodde aldri hun ville dukke opp.
Kom.
Er det mamma?
Ja.
Darlene!
Jøss.
- Jeg kan komme en annen gang. - Ikke vær latterlig.
Kom ned hit.
Tror du hun blir med på grillfesten?
Stef. Vent.
Hvis hun skal hjem til onkel Howard, kommer ikke jeg.
Skal du ikke engang snakke med henne? Kom igjen.
- Du husker henne ikke slik jeg gjør. - Gi henne en sjanse.
Hun reiste fra oss, og nå kommer hun hit
etter alle disse årene og vil late som ingenting?
Ja. For sånt gjør man ikke. Ikke sant?
Hva?
- Glem det. - Nei. Hva mener du med det?
Jeg har ringt deg så mange ganger uten å få svar.
Julia også. Dere var bestevenner. Nå snakker dere ikke sammen.
Beklager.
Jeg har vært distrahert på grunn av marerittet.
Det har vært sånn siden du dro.
- Du er sint på mamma, men du er like god. - Jeg er ikke som henne! Ok?
Jeg er ikke gal.
Nei, du er ikke gal.
Du bryr deg bare ikke.
TIL: LEKTOR LEO EMNE: DØD I FAMILIEN
Fint. Ikke få flis i fingeren.
Der er hun!
Hei! Kom hit. Så glad for at du kom.
- Jeg trodde ikke du ville komme. - Takk for invitasjonen.
Selvfølgelig. Kom inn.
Hei, alle sammen! Kom hit!
- Jeg har bakt småkaker. - Flott!
- Kan jeg smake? - Selvfølgelig.
- Er det peanøttsmør i den? - Ja.
Prøver du å ta livet av broren min?
- Bobby er allergisk. - Ja.
- Det glemte jeg. Beklager. - Det viktigste er at du er her, så...
Bobby Bartender, gi alle et glass!
Familie. Du kan ikke velge den du får,
bare elske den du fikk.
Moren vår bodde alene til dagen hun døde.
Og hennes død burde være en påminnelse til oss alle
om å nyte livet og tilbringe tiden vi har, sammen.
For vi får ikke noe tilbake.
Jeg er glad i dere.
Skål for det!
Dette er sterkt.
Hva har du hatt oppi?
Julia?
- Går det bra? - Herregud, det var et insekt i den.
Ekstra protein.
Er du på?
- Jeg klarer det. - Tviler.
- Jeg begynner i ny jobb som badevakt. - Så flott.
Charlie!
Kom opp hit!
- Erik! - Mamma, grillen er klar.
- Får jeg slå meg ned? - Gjerne. Slapp av litt.
Det var bedre.
Litt av et opplegg du har her.
Jeg ville at barna skulle ha en lykkelig barndom.
- I motsetning til visse andre jeg kjenner. - Du mener vel ikke oss?
- Nei da. - Barndommen vår var bra.
Se på meg. Jeg har gjort det... fabelaktig.
Ja.
Howard. Hva er det?
Det ser ut som en husnøkkel.
- Du vet at vi har et gjesterom. - Ja.
Det er bedre enn å flytte fra campingplass til campingplass.
- Det er ingen god idé. - Det er aldri for sent for en ny sjanse.
Beklager.
De har det bedre uten meg.
Ta den, da!
- Spretter du meg, eller jeg deg? - Du spretter meg.
ADVARSEL
FARE FORUT
Pappa, vis oss baklengssaltoen!
- Hva? Nei. - Kom igjen, onkel!
- Kom igjen, Howard! - Howard!
- Hjelp ham opp. - Takk.
Sånn, ja.
Ok, se nå.
Vent! Stopp!
Bra sett, tante D.
- Greit. - Vi setter i gang.
- Hold deg unna kanten. - Kom igjen, onkel Howard.
- Ser du på, mamma? - Forsiktig, Howard.
Ikke ta ut den. Det er juks!
Hei, Stefi!
- Du kom! - Stefani. Jeg er glad du kom.
Se nå på mesteren.
Nå er hele familien samlet!
Det går bra.
Bra.
Det går bra.
Det som engang var, er nå forbi. Ei heller sorg og smerte skal finnes mer.
Og han skal tørke bort hver tåre fra deres øyne.
Døden skal ikke være mer.
JB FANT NOEN SOM OVERLEVDE!
HVEM ER JB?
Du.
Hva er alt dette?
Ok.
Jeg fant disse papirene i boken til Iris.
Det er nekrologer og artikler om folk som var på Sky View
kvelden Iris fikk sin forutanelse.
Hver av dem døde på en merkelig og syk måte.
Og ikke bare det, alle døde i samme rekkefølge som Iris' anelse.
Hundrevis av mennesker skulle dø den kvelden, men Iris stoppet katastrofen.
Så døden kom tilbake etter dem, én etter én.
Siden det var så mange overlevende, tok det flere år.
Men til slutt nådde den Iris.
Hun var den siste som skulle dø ifølge forutanelsen. Hun og den lille gutten.
Men hun var forberedt.
Hun holdt døden unna i flere tiår.
Stefani, jeg tror ikke dette er riktig tidspunkt.
Dette har ingenting med oss å gjøre.
- Hva gjør vi her, egentlig? - Det angår absolutt oss.
Døden brukte så lang tid på å komme gjennom de overlevende,
så disse folkene stiftet familie. Familier som de aldri burde hatt.
Derfor tok døden dem også.
Kan dere ikke se det?
Døden kommer fordi vi aldri skulle eksistert.
Så alle i dette rommet står på dødens "drapsliste"?
- Slutt. - Det er det hun sier.
Nei, pappa og tante Brenda er ikke i familie med Iris. Ok...
Her er mønsteret. Døden beveger seg nedover hver gren etter alder.
Onkel Howard var eldst, så hans familie går først.
- Erik, du er nestemann. - Dra til helvete.
Så går den etter Julia, og så Bobby.
Så blir det vår grens tur. Først Darlene, så meg, så Charlie.
Charlie.
Kjøper du dette?
- Jeg vet ikke. - Dette er helt sykt.
Du gjør vår fars død til en slags jævla konspirasjonsteori.
- Hva feiler det deg? - Nei!
- Det er ingen konspirasjonsteori. - Stef, nok.
- Vi skal alle dø! - Stopp! Jeg orker ikke høre mer på dette.
Den gale damas tull har forårsaket nok smerte og lidelse for denne familien.
- Tante Brenda, hør nå. - La det være.
I Iris' bok nevner hun noen som lurte døden og overlevde.
Stefani.
- Kom an. - Erik. Vent.
- Jeg er bekymret for deg. - Slutt.
La meg ordne dette.
- Kom, Bobby. - Brenda.
- Beklager. Jeg visste det ikke. - Du tror meg, ikke sant?
- Beklager. - Julia.
Jeg er glad i deg.
Men av og til hater jeg deg.
Jeg vet hvor overbevisende alt dette kan virke.
- Men det er ikke ekte. - Hvordan kan du si det?
Jeg vet at Iris lærte deg alt dette.
Ikke la min mors tro ødelegge livet ditt, slik den gjorde med mitt.
Tusen takk for rådet, men jeg trenger ingen mor lenger.
Gap opp.
Bra.
Dette gjør litt vondt, ok? Klar?
Fem, fire, tre...
...to, én.
Bra jobbet.
Jeg går på klubben. Du får stenge.
- Og ikke rør spriten min. - Du sa ikke noe om å låse.
Du sa ikke noe om å stenge!
- Stakkars deg. - Håper du brenner i helvete!
Kan du tro det?
Faren min døde nylig. Jeg kom for å hjelpe, og nå vil han at jeg skal låse.
Vet du hva det er? Vet du det? Det er hensynsløst.
- Uansett, du er ferdig. - Tusen takk.
En femstjerners anmeldelse, ok? Lik og abonner, og så videre.
DESINFEKSJONSMIDDEL BRANNFARLIG
Går det bra??
Dra til helvete
Prøver å sove.
ERIKS TRISTE MIKS
PAPPA
Pokker.
Hva faen?
Kom igjen.
Ok.
Ok, kom igjen.
Pokker!
FARE HØYSPENNING
Charlie, våkne!
Jeg har prøvd å ringe Erik i hele natt.
Han svarer ikke. Jeg vet ikke hvor han er.
- Han har det sikkert bra. - Har du hørt fra ham?
Jeg går bort dit. Jeg må se til ham.
Og du blir også med, Charlie!
Det er bare telefonsvarer.
Er det ham?
Kompisen min sa nettopp at tatoveringssjappa brant ned i natt.
Stef, Stef!
Prøver du å drepe meg?
Erik?
Ja, selvfølgelig er det deg.
Du! Vi hørte om brannen og trodde du var død.
- Jeg har det fint. - Går det bra? Jeg var så redd.
Brannmennene sa jeg var heldig som hadde på skinnjakken.
Ble knapt brent. Men favorittjakken min ble ødelagt.
- Hva er det? - Ja, se her.
Jeg ble brennmerket. Kult, sant?
- Liker du den? - Du sa du sov.
- Du spammet jo mobilen min! - Du skulle ha vært død.
Akkurat.
Eller kanskje...
Kanskje døden ikke er ute etter familien vår.
For det hadde vært sprøtt.
Satan!
Eller kanskje jeg er usårbar.
Erik!
- Ja? - Vent!
Stopp! At døden ikke tok deg i går, betyr ikke at du er trygg.
Hold deg unna tretrimmeren!
Beveger den seg av seg selv?
Den kan falle.
- Og hold deg unna de barna. - Jeg tar sjansen.
Hvordan kan noen barn med en fotball drepe ham?
Jeg vet ikke.
Trimmeren kan falle og treffe løvblåseren som begynner å blåse ting
i barnas øyne, så de sparker ballen i ansiktet hans.
Fotball i ansiktet?
Det høres livsfarlig ut. Jeg bør være mer forsiktig.
Hei! Hva skjedde med deg?
- Grillet av døden, tydeligvis. - Det ser ille ut.
Nei, vent. Få se.
Hold deg unna lastebilen.
- Denne? - Stopp! Vær så snill.
Denne lastebilen? Den er fin.
Ikke rør den! Erik, gå vekk! Stopp!
- Liker du det? - Kan du bare...
Herregud.
Oi! Erik frister døden igjen. Hva vil skje?
- Slutt med det der! - Hva vil skje?
- Ingenting. - Bare...
- Har du sett? - Jeg prøver bare å hjelpe.
- Ta det ned et hakk. - Vi er lei av det tullet ditt.
- Kan du bare... - For 1500. gang.
Vi driter i den dødsforbannelsen din.
Så ta et hint og la oss være, for døden er ikke ute etter familien vår!
Julia!
Helvete.
- Julia! - Julia!
Stopp bilen!
- Søsteren min er i søpla! - Stopp!
Hjelp!
- Julia? - Stef!
Gi meg hånden din!
Jeg har deg! Du er ikke nestemann!
- Hjelp! - Stopp!
- Stopp!
- Søsteren min er bak! - Stef!
- Beklager, vennen. - Pappa.
Vi burde ha trodd deg, Stef.
Nei, jeg...
Jeg tok feil av rekkefølgen. Julia er død, og det er min skyld.
Dere, det som skjedde, var traumatisk og forferdelig.
- Men det er ingen sin feil. - Ikke, Marty.
Det er min feil.
- Nei, mamma. - Jo, det er min feil.
Stefani, du tok feil av rekkefølgen fordi det er noe du ikke visste.
Erik er ikke Howards biologiske sønn.
Hva snakker du om?
Jeg trodde deg ikke, så jeg sa ingenting, og nå er datteren min død.
Hadde du en affære?
Faren din og jeg hadde det vanskelig en stund.
- Men det var bra, for jeg fikk deg. - Hvem er den ekte faren min, da?
Det spiller ingen rolle. Howard elsket deg.
Hvem er det?
Hvem er faren min?
Jerry Fenbury.
- Jerry Fenbury? - Ja.
Å, faen.
- Jævla Jerry Fenbury? - Du vet ikke hvor tøft vi hadde det.
Var det derfor han alltid ville spille ball?
Herregud.
Ok.
Så det betyr at hvis det går i riktig rekkefølge,
så er jeg nestemann?
Du må hjelpe meg, Stef.
Bobby, jeg tror ikke jeg kan. Jeg trodde det, men...
Nei. Du kan det.
Du forutså nøyaktig hva som ville skje.
Du tok bare feil fordi du ikke hadde alle data.
Charlie.
- Hva mener du med "forutså"? - Hun så alt.
Trimmeren, blåseren, fotballen.
Det var brikker i et puslespill som hun satte sammen.
- Er det sant? - Darlene, ikke oppmuntre til dette.
Marty.
Alt står i Iris' bok.
Det er som en ligning. Matte.
Hvis du ser hvordan dette passer sammen, har vi en sjanse.
Slutt. Bare slutt.
Du ødela denne familien da du dro, men vi har klart oss uten deg.
Jeg ber deg om å ikke traumatisere barna våre mer.
Det er alvor denne gangen.
Jeg går meg en tur. Jeg trenger litt luft.
Jeg kan se at familien vår vil trenge litt rådgivning i fremtiden,
men kan vi nå fokusere på at vi alle er i ferd med å dø?
Stef...
Sa du ikke at Iris kjente noen som lurte døden?
Jo. Det er her et sted.
Det står...
Her. "JB fant noen som overlevde."
Men det står ikke noe om hvem JB var eller...
Vent. Jeg kjenner det navnet. Jeg fikk brev av mor
hvor hun noen ganger nevnte en venn ved navn JB som jobbet på sykehus.
Sykehus.
Sykehuset het noe med "River".
Deep River. Peace River sykehus. Clear River...
- Hope River? - Ja!
Det er en time unna.
- Jeg skal finne ham og snakke med ham. - Jeg blir med.
- Jeg også. - Ja, la oss dra.
- Bobby... - Hva er det?
Du må bli her hos moren din.
- Tuller du? Jeg blir ikke her alene. - Det er for farlig for deg ute på veiene.
Jeg har lest bestemors dødsbok, ok?
Der står det om tusen dødsulykker i hjemmet.
Du kan snuble i trappa eller falle opp i do eller noe.
Jeg vet ikke. Men aldri i livet om jeg blir her.
- Vent litt. - Ikke så fort.
- Vi tar det rolig. - Jeg åpner bilen.
- Sjekk baki, Charlie. - Greit.
Forsiktig, trinnet kan være glatt.
Hei!
- Har noen av dere gjort en nøttesjekk? - Unnskyld?
Du bakte småkaker med peanøttsmør i den for et par dager siden.
Hvis denne stakkaren rører en nøtt, snører halsen hans seg sammen som...
Ok. Hvor er peanøttsmøret?
- I skapet over vasken. - Takk.
Beklager, Bobby. Jeg...
Ja.
Hei. Ok.
- Klar bane. - Takk. Du er en god bror, Erik.
- Nøttesjekk. - Hva?
Tulling.
Den var god. Skjønner.
- Kom igjen. - Det blir bare verre.
Pokker. Vent! Jeg blir med.
Noen må jo beskytte deg.
- Pappa ringer igjen. - Si at vi kjørte en tur med mamma.
- Han vil ikke tro det. - Det gir oss i det minste litt tid.
Greit.
Om ikke døden tar oss, vil faren din det.
Jeg har dem alltid der.
Du kunne hatt det på ekte. Men ikke alle vil være mor.
Er det det du tror? At jeg ikke ville være moren din?
Jeg ble oppdratt av en kvinne som lærte meg å se døden overalt.
Jeg trodde jeg kunne legge det bak meg, men da jeg fikk dere,
så jeg bare hundre måter du og Charlie kunne dø på.
Jeg ville ikke at dere skulle gå ut. Jeg flippet ut på dere for ingenting.
Da jeg så den samme redde jenta i deg som jeg var da jeg vokste opp,
visste jeg at jeg kom til å ødelegge livet ditt hvis jeg ble værende.
Jeg aner ikke om jeg gjorde det riktige.
Men jeg er her for deg nå.
HOPE RIVER SYKEHUS
Det går bra. Jeg er rett bak deg.
Hei, godt å se deg. Vi passer på deg.
Resepsjonen er denne veien.
OBDUKSJON PÅGÅR
Hei! Vi ser etter J.B.
Og hvem er dere?
- Resepsjonen sa han var her. Er det deg? - Det er meg.
William John Bludworth. Men vennene mine kaller meg J.B.
Jeg har ventet på dere, Stefani,
Charlie. Darlene.
Men ingen Howard eller Julia.
Hvem av dere er nestemann?
- Hei. - Det var leit å høre om Iris.
- Hun var en spesiell kvinne. - Hvordan kjente du henne?
- Hun reddet livet mitt. - Når da?
På Sky View.
Moren min tok meg med på jobb den kvelden.
J.B., vennen, jeg sa at du må bli der bak mens jeg er på scenen.
Jeg skulle ikke vært der, bortsett fra å dø.
Slutt å spille!
Alle må vekk fra dansegulvet!
Glasset sprekker. Alle må vekk nå!
Vent! Nei!
Iris!
Du døde sist. Du var den lille gutten.
Riktig.
Så hun har beskyttet deg også, ikke bare familien vår.
Hun fant meg flere år senere og fikk meg til å se sannheten.
Vi utvekslet ideer. Jeg hjalp henne med å sikre hytta.
Vi ble venner.
Jeg hjalp henne med å få den beste medisinske behandlingen jeg kunne,
med tanke på tilstanden hennes.
Iris sa du fant noen som hindret døden og overlevde.
Stemmer.
- Og hvordan gjør vi det? - Det finnes bare to måter.
Ved å drepe eller ved å dø.
Hvis du tar et liv, får du tiden den personen hadde igjen.
- Nei, jeg skal ikke drepe noen. - La ham snakke ferdig.
Og for å virkelig bryte syklusen må du dø.
Hva vil det si?
For lenge siden stod en ung kvinne ved navn Kimberly Corman
på dødens liste. Akkurat som dere.
Og da det endelig ble hennes tur, døde hun.
Hjertestans.
Men legen fikk gjenopplivet henne, og det brøt kjeden.
- Greit, da gjør vi det. - Hva snakker du om?
- Hvorfor prøvde ikke Iris det? - Det er risikabelt.
Og hvis du kødder med døden og taper, kan det bli veldig kinkig.
Vent litt. Det må finnes en annen utvei. Du må hjelpe oss.
I årevis har folk kommet til meg for råd.
Jeg er sliten. Jeg er ferdig med alt det der.
Og nå er jeg syk, akkurat som Iris. Jeg kan ikke rømme mer.
Dere kommer alle til å dø.
Og etter det blir det min tur.
Nå som vennen min er borte, pensjonerer jeg meg.
Skal du la oss i stikken? Vi trenger hjelp.
Jeg har tenkt å nyte den tiden jeg har igjen.
Og jeg foreslår at dere gjør det samme.
Livet er dyrebart.
Nyt hvert sekund.
Du vet aldri når.
Lykke til.
Fantastisk.
- Nei. - Bobby.
Nei, det kan ikke være alt.
Det må være noe her. Det må finnes et annet svar.
Stef. Han ga oss et svar.
- Bobby må dø. - Erik!
Er du gal? Vi dreper ikke Bobby!
Er jeg den eneste som hørte hva han sa? Det finnes én måte.
Vi dreper Bobby, gjenoppliver ham, og alle blir strøket fra lista.
- Gratulerer. - Det må være noe mer.
Det må finnes en annen løsning. Ikke sant, Stef?
Nei.
Det er ikke mer vi kan gjøre, ok? Det er over.
- Du. - Stefani, hør på meg.
Du må stole på meg. Hun gir deg opp, men ikke jeg.
Iris fant en måte å holde døden unna på i flere tiår.
Det skal vi også.
- Jeg tror på han fyren. - Gjør du det?
Han var veldig karismatisk, og du vet like godt som jeg...
Erik og Bobby har gått.
Faen!
- Jeg liker ikke dette. - Vi er på et sykehus. Leger overalt.
Vi dreper deg, de gjenoppliver deg, alle er trygge, vi er helter.
- Det er det motsatte av å beskytte meg. - Hva er alternativet?
Vil du drepe noen, ta tiden de har igjen?
Hvordan vet du hvor mange år de har igjen?
- Nei. - Nei, det vil jeg ikke.
- Jeg mener... - Nei.
- Selvsagt ikke. - Ikke det.
- Vi ville aldri... - Ikke rør babyene.
Altså, hjertestans er det beste alternativet.
Hva har du å tape?
- Ok. - Ok.
- Men hvordan får vi til det? - Jeg har en idé.
Men det er litt sprøtt.
USALTEDE PEANØTTER
Allergien din er dødelig, ikke sant?
Ja.
Tja...
Du, vent.
Hvis jeg skal dø, skal det ikke være av den usaltede dritten.
Gi meg de der.
EKSTRA NØTTER
Godt valg.
ADVARSEL Ikke rist eller vipp
Du tuller. Kom igjen!
- Du. - Idiot.
- Greit. - Kom!
Kanskje dette er et tegn.
- Greit. Kanskje vi kan stikke nå. - Jeg gir ikke opp.
- Hva faen? - Kan du hjelpe?
Vi jobber her.
Vedlikehold. Ta på hodetelefonene igjen.
Den velter. Den kommer til å velte.
- Faen! - Har du den?
Jeg klarer ikke å holde den!
Null stress.
Hva nå?
Bli med meg.
Hva?
Bli her. Jeg må hente noe.
- Stå stille. - Hva snakker du...
Greit. Ikke rør deg.
Nei, det er greit.
- Ikke på toalettene. Hva med bobilen? - Nei.
- Hvor vil Erik prøve å drepe Bobby? - Vet ikke.
Det er mange måter man kan dø på på et sykehus.
Kan jeg hjelpe deg?
Jeg skal bare besøke bestemor.
- Fin dag i dag. - Har du mye tid igjen?
Jeg tror det.
Husk å fjerne alle metallgjenstander som kan påvirkes av MR-maskinens magnetfelt.
- Charlie prøver å ringe... - Gi meg den.
- Sett deg. - Nei, jeg sitter ikke i den.
Hør, det er en legevakt nede i gangen.
Når hjertet ditt stanser, ruller jeg deg dit til gjenoppliving.
Hvor er EpiPen-en?
- Her. - Få den.
Hvorfor det?
- Hva er det? - Få den. Hele ideen er at du må dø.
Denne holder deg i live. Sett deg.
- Vi må skynde oss. - Greit.
Spis opp.
Du...
Planen er god, men hvis det ikke funker...
- Det vil det, Bobby. - Ja.
Men i tilfelle jeg dør på ordentlig...
Kan du...
Kan du ta deg av Paco?
Ja, selvfølgelig...
Skilpadder blir 100 år gamle...
- Det er et livstidsprosjekt. - Se på meg.
Jeg skal ikke ta meg av Paco, for du vil klare deg.
Du og jeg skal ordne opp for alle nå.
Se på meg.
Jeg lover at jeg ikke skal la deg dø. Bare teknisk sett, før du gjenopplives.
- Det er ikke morsomt. - Jeg kødder.
Kom igjen.
Du klarer dette.
Herregud.
Hva er det?
- Den er veldig god. - Ja. Og hva annet føler du?
Ingenting.
- Er du ikke allergisk lenger? - Vet ikke.
- Kanskje jeg har vokst det av meg. - Hva? Faen!
Jeg har ikke akkurat en plan B.
Nå reagerer du. Bobby, nå skjer det.
Jeg er her.
Jeg kan ikke gi deg den, ok? Bobby... Du.
Du!
Vær så snill. Dette er en del av planen. Ro deg ned.
MANUELL OVERSTYRING PÅKREVD
Sett deg i rullestolen!
Prøv å ringe dem igjen.
Dette er den eneste måten...
ENERGINIVÅ ULÅST
Faen!
IKKE OVERSTIG 5,0 T KRAFTNIVÅVARSEL
Herregud. Går det bra?
Ja.
Hvorfor er Erik død hvis han ikke er i slekt med Iris?
Når du kødder med døden, blir det kinkig.
Vi må vekk herfra.
Det er ikke trygt.
Hvor skal vi dra? Det er ikke trygt noen steder.
Bortsett fra i hytta til Iris.
Hun overlevde der i flere tiår.
- Og så fikk hun ansiktet blåst av. - Hun døde fordi hun forlot hytta.
Ute er det farlig, men inne er det tryggeste stedet som finnes.
Du har rett.
Det er det eneste stedet vi har noen fordel.
Skal vi låse oss inne i en hytte for alltid?
Ikke du.
Jeg.
Du kan ikke dra, vi fikk deg nettopp tilbake.
Hvis noen skal bo i den hytta, blir det meg.
Og så lenge jeg lever, kan ikke døden røre dere.
- Mamma. - La meg gjøre det.
Han lar deg aldri dra dit på egen hånd. Men jeg ser når han kommer.
Vi må gjøre dette sammen.
Ok.
La oss dra.
Jepp.
Ok.
Se opp!
- Du kjører. - Ja.
Fy faen.
Se på dette stedet.
Det er umulig å komme gjennom porten.
Han slår snart til. Jeg vet ikke hvordan.
Vi må få deg inn nå.
Ok.
Vent, hva skjer?
Kjør!
Stef!
- Stef! - Faen!
Ok, vi går inn.
Ok.
- Pokker. - Hva er det?
- Jeg skal hjelpe deg. - Nei, ikke vent på meg, bare gå inn.
- Hvis du går inn, klarer jeg meg. Gå. - Greit. Kom igjen.
Mamma.
Dukk!
Mamma? Mamma!
Vent.
Ok.
Mamma? Herregud.
Ikke tenk på meg. Gå og redd søsteren din.
Jeg overlever så lenge jeg...
Stef!
Nei!
- Herregud. Går det bra? - Ja.
Bare pust. Pust.
Hvordan? Charlie. Hva skjedde?
Du klarer deg.
Du døde, og jeg fikk deg tilbake.
Du fikk meg tilbake.
Vi er trygge nå.
Mamma?
Nei.
Hun reddet oss.
La oss dra hjem.
Greit, jeg er klar.
- Der er han, jo. - Jøss. Ok, Charlie.
Snu deg rundt.
- Du ser råbra ut. - Jeg har en god stylist.
Kom igjen, vi er sent ute.
Hvor er Jenny?
- Hun gjør seg klar inne. - La meg rette denne.
- Jeg er glad jeg kunne være med på dette. - Jeg også.
Går det bra?
Ja.
- Hei. - Hallo.
Kan jeg få én kjeks, takk?
Charlie.
- Du ser stilig ut. - Takk, sir.
- Hils på Jennys far, dr. Reddick. - Hyggelig å møte deg.
I like måte.
Vi elsker Charlie. Han er visst litt av en livredder.
Ja, du har hørt om det. Han gjenopplivet meg fra de døde.
Ja.
- Hva er det? - Teknisk sett var du ikke død.
Hva mener du?
Hvis du var bevisstløs og Charlie fikk deg til å puste igjen, stoppet ikke hjertet.
Men en flott prestasjon uansett.
- Så hun var ikke død? - Nettopp.
Flaks for henne at Charlie var der. Alt skjer av en grunn.
Jenny!
Kjære, du ser fantastisk flott ut!
Stef.
Løp!
- Det var nære på. - Gikk det bra?
TIL MINNE OM TONY TODD
Tekst: Trine Borg