EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Okej.
Vad gör du?
-Vad är det för fel på din rumpa? -Inget.
Eller allting kanske, men du vet att du ska knacka, Adam.
Dörren var öppen, mamma.
Det förstås.
-Nån ringde på, men jag... -Öppnade inte. Det var bra.
-Hej. -Är allt väl?
Ja. Tack.
-Försenad, men bortsett från det... -Hur mår du?
-Bra. -Kan du...
-Ja. -Tack.
Nej då.
-Du skulle ju bara träffa en kompis? -Ja, hurså?
Inget. Du är fin.
Vad? Är det för mycket?
Nej, det är bara inte vardagsklädsel, alls.
-Beror på vad det är för kompis. -Tjejkompis, vin, skvaller.
Jag går aldrig ut. Är jag för uppklädd?
Lou, du är jättefin.
Du är fin, mamma. Som en prinsessa.
Ring om det är nåt. Jag blir nog inte sen, men...
Gå ut, du. Vi klarar oss.
-Ha så kul. -Hej då.
En till, tack.
JÄTTELEDSEN, MEN JAG HAR FÅTT FÖRHINDER
HOPPAS DET ÄR OK
INGEN FARA
HOPPAS ALLT ÄR BRA
SÄG TILL OM JAG KAN GÖRA NÅT
Fan.
Förlåt, snälla. Jag såg mig inte för.
Jag köper en ny åt dig.
Det behövs inte.
Ursäkta.
Det behövs faktiskt inte.
Jo. Särskilt eftersom du inte är sur.
Vad vill du ha?
Det var Macallan. Och ett glas vatten.
-Var det allt? -Ja.
Förlåt.
Ja.
Tolv pund.
-Varsågod. -Tack.
Ursäkta igen.
-Trevligt att stöta ihop... -Är du ofta här?
Sa jag det där?
-Ja. -Det gjorde jag.
Det gjorde du.
Iallafall, jag är nyinflyttad och tänkte ta ett glas här.
Fånigt.
Som i en film där folk bara går in i en bar ensamma
och börjar prata med folk.
Fast vissa kan det.
Efter fem minuter är de medelpunkten.
Är du sån?
-Nej. -Inte jag heller.
Vad är din ursäkt? För att du sitter här själv.
Min kompis Sophie kom inte.
Slog du till mitt glas för att inleda ett samtal?
Jag var faktiskt på väg ut.
Det förstås.
Du kanske såg mig...
-...och hoppade fram. -Avslöjad.
I så fall är du skyldig mig 12 pund.
Jäkla Macallan?
-Aldrig hört talas om. -Den är skotsk.
Som du.
Trevlig dialekt.
Ja, jag måste nog gå nu.
En färdknäpp?
-Tänker du supa ner mig? -Du kan få vatten. Eller chips.
-Jag vill få dig att stanna. -Varför det?
Du är trevlig.
Jag följer inte med dig hem.
Rakt på sak.
Jag vill inte vara otydlig.
Uppdraget slutfört.
Jaha...
Hur ska du ha det?
Bra.
Jaha...
Tack för ikväll.
Detsamma.
Ja.
Nu behöver vi inte känna oss som tråkmånsar.
Jag bor åt det hållet.
Jag kan inte göra det här.
Jag är ledsen.
Förlåt mig.
Förlåt.
-God morgon. -Du missade honom precis.
-Vem? -Din nya chef.
-Hur är han? -Ung.
Nästan för ung, men det kanske bara är jag.
Han verkar trevlig.
Åtminstone snyggare än gamla Plummer.
Det gick fort.
-De är med dr Sharma. -De?
Frun är med. Hon är snygg.
Sharma, Jones och Drumgoole, godmorgon.
Du anar inte hur svårt det är att få tag på en bra psykiater.
Mycket stor efterfrågan. Det moderna livet är bra för affärerna.
Tur för oss, antar jag.
Ja, absolut.
Vi är glada över att ha David med oss.
Han är också glad.
Han har inte pratat om annat sen han fick jobbet.
Ja, jag har hört så mycket om er.
Får jag se Davids rum?
Fan.
Jag vill veta var magin sker.
-Javisst. -Fan.
-Jag visar dig runt. -Fan. Fan.
-Louise kommer snart. -Då får jag träffa henne.
Hon är jättebra.
Fan.
Hur länge var du inlåst på toa?
Tjugo minuter.
Sharma visade honom runt överallt.
Om jag ändå fått se din min.
Ja...
Jag vill inte se hans min när han får se mig imorgon.
Jag vet att du inte har dejtat på länge, men misstänkte du inget?
Nej.
Han verkade mest ledsen.
-Han ljög inte för mig. -Han sa inte sitt namn heller.
Jag sa inte mitt.
Det var det som var...
Jag vet inte.
Spännande?
Antar jag?
Hur var hon?
Frun?
Vacker.
Man kan aldrig veta allt om en person. Man blir galen om man försöker.
Det ordnar sig säkert, Lou.
Du, var inte orolig för imorgon. Han kan gott få svettas lite.
Mamma.
Adam?
-Adam? -Mamma!
Adam!
Hjälp!
Fan!
Varsågod.
Tack.
Är du nervös?
För vadå?
Din första dag.
Det är inte min första första dag, Adele.
Jag gillar mottagningen.
Den passar nog dig.
De verkar trevliga, dr Sharma och de andra.
Ja. Hoppas att jag inte sviker dem.
Det gör du inte. Du är en bra psykiater. De har tur som har dig.
Och jag också.
Jag måste gå.
Då så.
Botten upp.
Jag ringer...
...kl. 11.30.
Jag är hemma.
David...
Ha en bra dag.
Jag älskar dig.
Jag vet.
-Vi blir sena! -Vems fel är det?
Om du hade hittat dina skor.
Om du inte hade haft de där skorna.
Varför har folk högklackat?
Jag håller med. Ser du?
Vi kom i tid.
Jag vill leka innan vi går in.
Det får bli imorgon.
Okej.
Puss, tack.
Lite mer övertygelse!
Ha en bra dag.
-Kram. -Kram.
Okej.
Snyggt.
Jättesnyggt.
God morgon.
Förlåt att jag är sen. Adam var så sölig i morse.
Du är fin idag.
Är dr Ferguson inne?
Vill du göra ett bra första intryck? Ja, han kom före mig.
Men de sitter i möte så vi kan ta det lugnt.
Okej.
-Du är väl inte för fin för en sån här? -Aldrig.
Tack.
Baconsmörgås. Vad är bättre?
Inget.
Inte i min ålder, när min Jack har fått artros.
Tre baconskivor är veckans höjdpunkt.
Fan.
Sitt still.
-Det går bort. Lugn. -Fan.
-Jag fixar det. -Vänta.
Jag fixar det.
-Snälla Sue, var... -Jag fixar det.
Sue!
Fan!
Hej?
Herregud...
-Det är du. -Ja, det är det.
Det som hände betydde inget, vi var fulla. Jag lovar att hålla tyst.
Om vi båda glömmer det, kan vi säkert komma bra överens.
Och ingen får veta nåt...
Okej?
Vad gör du här?
Javisst, ja.
Jag är din sekreterare.
-Tre dagar i veckan. -Är det du?
Vad är oddsen?
Jag såg dig igår när du kom, sen gömde jag mig.
Gömde du dig?
På toaletten.
Jag hade nog gjort samma sak.
Om vi båda gömt oss på damtoan hade det nog gett fel signaler.
Ja. Du är rolig. Det minns jag.
Åh, ketchupen.
Baconsmörgås-olycka.
Trots ketchupen är jag faktiskt rätt så bra.
På mitt jobb.
Du är väl arg nu. Jag är arg på mig själv.
-Nej. -Jag brukar inte...
I alla fall...
Jag borde inte ha gjort så.
-Jag skäms verkligen. -Du kanske borde träffa en psykiater.
Vi var ju fulla. Och du gjorde egentligen ingenting.
Och jag gillar det här jobbet, så glöm det. Ska vi börja om?
Okej.
-Jag heter Louise, förresten. -David. Ferguson.
-Jag vet. Det står på dörren. -Det förstås.
Ja...
Trevligt att träffas ordentligt, Louise.
Detsamma.
Med tanke på var vi träffades bor du väl häromkring.
-Jag promenerar till jobbet. -Kan du berätta om området?
Jag kan försöka.
Det här är den fina delen, på den här sidan om parken.
Parlamentsledamoten bor där.
Hur de andra bor.
-Du bor där, va? -Ja.
Parken är fin på sommaren, men lite riskabel på nätterna.
Och...
Här är det ofta bråk.
Mycket droger och brottslighet.
Och...
Här är en gångtunnel där de knarkar, och jag har hört om rånöverfall.
Vad gör du?
Missbruk är min specialitet. Jag ska ägna mig åt uppsökande verksamhet.
Vad bra.
Ingen av de andra arbetar ideellt.
Min son Adam går i skolan här.
Har du barn?
Nej.
Hur gammal är din son?
Sju.
Jag är skild, ifall du undrade.
Så du har inte gjort nåt fel.
-Till skillnad från dig. -Tack...
...för att du inte föraktar mig.
Eller inte visar det.
Ingen orsak.
Gör du det?
Föraktar du mig?
Säg till om du behöver nåt.
Påfyllning?
Nej, tack. Två är min gräns.
Det är inte kul!
Med alla psykiatrer här vill jag hålla huvudet kallt.
Det är nog klokt.
Men sanningen är
att vi är lika knäppa som alla andra. Bara bättre på att dölja det.
Du vill inte att jag blir full och avslöjar dina hemligheter.
Och du hade inget emot att flytta hit, Adele?
Nej.
Det var en bra chans för David. Jag skulle aldrig stå i vägen.
Adele ville flytta av egna skäl. Vi var redo att gå vidare.
Vad för skäl?
Inget särskilt.
Men jag har alltid velat bo i London. Jag växte upp på landet,
så stan är spännande för mig.
Det här är en bra chans för oss båda.
Skål för det.
-Skål för David och Adele. -Välkomna.
David och Adele.
Skål.
Vill du ha?
Nej, det är bra.
Lite, kanske.
-Gott. -Ja.
-Det var trevligt, eller hur? -Ja.
Ja, de gillade dig. Tack. Jag vet att du avskyr sånt där.
Jag vill att det ska fungera. Nytt jobb.
Nystart.
Jag...
...kan inte göra det här igen. Det måste bli sista gången.
Jag vet.
Det blir det.
Jag lovar.
Vi går och lägger oss.
David,
jag älskar dig.
David.
Jag älskar dig.
God morgon.
Fan.
Gillade du inte gruppkramen på vandringen idag?
Vad sa du?
Gillade du inte depp-promenaden?
Nej.
-Är det därför du gömmer dig? -Har du sett Mark?
En kurator ska inte ha samma skjorta tre dagar.
Han är inte hygienisk.
Det är du som målar bränder.
Jag läste om dina föräldrar i tidningen. Jag beklagar sorgen.
Var det hemskt?
Ja.
Såg du dem?
Efteråt?
Brända och så.
-Det är du som går i sömnen. -Ja.
Jag väcker alla.
-Är du arg? -Jag sover ändå så lite.
Rob.
Adele.
Är det därför du är här? Nattskräck?
Dåliga vanor.
Men de tror att mardrömmarna beror på droger.
De tror att du inte vill sova, för du sov när det började brinna.
-Sömn är annorlunda för mig. -Hur då?
Du kan spela mystisk med ditt utseende.
Vet du vad du borde göra? Måla vatten istället.
Säg: "Bränderna föreställer min sorg, men vattnet sköljer bort den."
Då tror de att de räddar dig, sen får du vara ifred.
Okej.
God morgon.
Dags att du får tillbaka dem.
Tack, David.
En anledning till att ha dem... Adele...
Jag vill ägna mig åt uppsökande verksamhet bland missbrukare.
Jag kommer att vara borta mer, även på helger.
Vilken bra idé. Om du kan hjälpa folk borde du göra det.
Du måste berätta om det är ett problem.
Nej, då.
Du är en fin man.
Okej.
Croissanterna är varma.
-För din klient kl. 12.30. -Jättebra.
Jag borde nog fråga om du är nöjd med allt?
Jag menar, vad gäller jobbet?
-Hur jag jobbar. -Varför skulle jag inte vara det?
Vet inte. Folk har sina önskemål. Jag kollade bara.
-Det känns som att jag är i säkra händer. -Bra.
Då så.
Vad gör du i helgen?
Nej! Jag menade inte... Jag undrade om du ska hitta på nåt
med Adam? Eller nån...
Fan.
-Jag försöker konversera. -Är du verkligen psykiater?
Konstigt, va?
Men du minns Adams namn, vilket är imponerande.
Men han är hos sin pappa i helgen, så jag är fri.
Det blir nog en spa-dag.
Alla behandlingar.
Sen en lyxig utekväll. Slå runt lite.
Ha det så kul, Louise.
Det ska jag.
-Hej. -Hej.
-Smaklig måltid. -Tack.
Hej, tjejer. Jag heter Josh och jag är från Surrey!
Josh från Surrey, tjejer, är ni tända?
Mamma!
Hjälp!
Adam!
Mamma!
Hon brukar aldrig äta tårta, det är en hyllning till henne.
Rahul hedrar sin mormor med en kokos-chokladtårta i två lager,
med chokladflagor och indränkt i...
-Hej, gubben! -Hej, mamma.
Har du haft det bra?
Toppen! Visst, pappa?
Toppen.
I allafall hyfsat.
Marsch till badet.
Iväg.
-Har det hänt nåt? -Får jag komma in?
Okej.
Lisa kan få hyra ett hus i Frankrike i sommar.
Kul för Lisa.
Och dig förstås.
-Men jag vill ta med Adam. -Det får du inte.
Lisa är gravid.
Hon...
Det ger henne en chans att lära känna Adam innan babyn kommer.
Varannan helg är för lite.
-Han bör inkluderas. -Hur länge har du varit ihop...
...med Lisa?
Lou...
-Knappt ett år? -Kom igen.
Längre än de andra, men... inte så värst länge.
Han får inte åka.
Snälla. Det är inte likt dig.
Och hur är jag?
En som jämt låter andra få som de vill?
Det blir roligt för honom. Och du får lite egentid.
Har du sagt det till honom? Innan du frågade mig.
-Det bara blev så. -Det tror jag säkert!
-Tänk på saken åtminstone. -Okej. Hej då.
-God natt, grabben! -Hej då.
-Lou... -Dra åt helvete.
Han blev förtjust...
-Mamma... -Jag sa ju att du skulle bada.
Frågade pappa om...
Du får inte åka.
-Varför? -För att jag säger det.
-Det är inget svar! -Nu räcker det! Bada.
Adam?
Jag hatar dig!
Det är orättvist!
Jag hatar dig!
Jag var hans övningsfru.
Det tänker jag jämt.
Nästa gång kommer han att göra allt rätt.
-Fånigt. -Är det?
Varför ska Ian få bli lycklig?
Tror du att Ian mår dåligt om du straffar dig och Adam?
Det gör han inte.
Han åker ändå iväg och du får vara hemma med en deppig unge.
-Han är allt jag har kvar. -Du är patetisk.
Du har inga barn.
Du kommer inte heller att ha det när Adam flyttar hemifrån.
Då är du bara typ 40 och du tänker: "Vad fan hände med mitt liv?"
Du skulle ju muntra upp mig.
Okej. Säg ja till Ian och använd månaden till en nystart.
Tänk på nåt du önskar dig och få det att hända.
Inte för Adams eller nån annans skull.
Du är en av de roligaste och mest omtänksamma jag känner.
Jag vet att ditt liv inte alltid är lätt. Men du borde inte svika dig själv.
Tycker du att jag gör det?
Isåfall är du inte den Louise jag känner.
Du kanske borde påminnas om det.
Vill du förändra ditt liv?
En del av det.
Då har du chansen nu.
Får jag?
-Är det sant? Menar du det? -Ja.
Mamma, du är bäst!
Jaså?
För i går kväll var jag jättetaskig. Minns du det?
Du sa att du hatade mig.
Hat är ett starkt ord. Använd inte det för att få din vilja fram.
Förlåt.
Jag säger inte ja för att du trilskades.
Men det kommer att vara bra för dig.
-För alla. -Jag hatade inte dig. Jag var bara ledsen.
Jag vet.
Just det. Snabba på nu.
Om du kommer försent igen ändrar jag mig.
Spring!
Okej, spring! Spring.
Jag ska till Frankrike
Ja, jag ska till Frankrike
Jag ska till Frankrike
Har du några planer idag?
Jag går nog till gymmet,
och sen ska jag handla.
Mysigt villaförortsliv.
Ärligt,
enkla saker är tröstande.
Okej.
Jag ringer dig.
Huset tillhör en vän till Lisa eller hennes pappa
eller nåt. De är nog rika, för de har en pool och så.
-Gillar du Lisa? -Jag vet inte än. Jag känner henne inte.
Pappa verkar lycklig.
Okej, ha det så bra.
Vi ses klockan tre.
Vad ska du göra när jag är borta?
Vad jag känner för.
-Hej då. -Hej då.
Hej.
Fan!
Förlåt! Förlåt, snälla du.
Behöver du hjälp? Det var mitt fel. Jag såg mig inte för.
Det är du.
Förlåt. Jag tror inte vi har träffats.
Nej. Nej, det har vi inte.
Men jag jobbar åt din man. Tre dagar i veckan.
Inte idag.
Men jag såg ditt foto på hans skrivbord.
Jobbar du med David?
Vi hade sällskap hit.
Jag ville ha en promenad.
-Världen är liten. -Ja.
Jag heter Adele.
Louise.
Säkert att det gick bra?
Ja, jag ska väl gå.
Louise...
Har du lust att ta en kopp kaffe?
Om du har tid alltså. Jag är nyinflyttad och känner inte till området.
Snälla? Som ursäkt för att du knuffade omkull mig?
Visst.
Visa vägen, du.
Jag följer med.
Undertexter: Anna Norman