NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
Tosi hyvää.
Näet varmaan Davidista eri puolen kuin minä. Millainen pomo hän on?
Viikossa en ole oppinut juuri tuntemaan.
Mutta hän on -
mukava, ammattimainen, ja potilaat tuntuvat pitävän hänestä.
Kiva kuulla.
Mitä sinä teet?
En ole ikinä ollut töissä, paitsi viisi minuuttia kukkakaupassa.
Meillä on rahaa, joten ajattelin, että saamme lapsia, mutta ei ole tullut.
Ei ainakaan vielä.
Onko sinulla ystäviä Lontoossa? -Ei juuri.
Tapasin kaikki kumppanit ja puolisot, jotka olivat kivoja.
Mutta he ovat paljon vanhempia ja rehellisesti sanoan vähän tärkeileviä.
Voi luoja, tunnet heidät. -He ovat vähän tärkeileviä.
Mutta nyt tapasin sinut.
Sinulla on poika ja työ. Onko mieskin?
Olen eronnut. Kolme vuotta sitten.
Vain minä ja Adam. Hän on kohta kahdeksan.
Ei uutta miestä näköpiirissä?
Anteeksi. Ei kuulu minulle.
Mitä tapahtui?
Löin...
Löin sen parvekkeella yhtenä yönä. Kävelin unissani.
Käveletkö usein unissasi?
Tarpeeksi usein.
Minulla on unikauhuhäiriö.
Ne ovat kiusankappale.
Mistä näet unta?
Pelottavista jutuista.
Pidät minua hulluna.
Ajattelin juuri, miten kivaa on -
jutella jollekin näin. Olet rehellinen.
Enpä tiedä.
Anteeksi.
Hei.
Oletko kunnossa? -Olen.
Missä olet?
Etsin maalinäytteitä. Ajattelin käydä kahvilla.
Onko sinulla seuraa? -Ei, vain minä.
Täällä on hälinää.
Hyvä on.
Soitan klo 14.30.
Oletko kotona? -Olen.
Menen siihen mennessä kotiin. -Selvä.
Puhutaan sitten. -Selvä.
Heippa.
Olet rakas.
David.
Kauanko sinulla on ollut tuo? Hyvin vanhanaikainen.
Hoitaa tehtävänsä.
Vaihdetaan numeroita.
Joo.
Hienoa!
Minun pitää mennä, Adele.
Oli ihana tavata. Yritän olla kaatamatta sinua ensi kerralla.
Louise.
Kuulostaa typerältä,
mutta ethän sano tästä Davidille.
Helpointa, jos et mainitse, että tapasimme.
Miksi?
Hän vähän oudoksuu työn ja kodin sekoittamista.
Me tytöt tarvitsemme jotain omaa.
En sano mitään.
Nähdään, Adele. -Joo. Toivon niin.
MINÄ TÄSSÄ!
Vittu.
David soittaa!
Adele!
David soittaa!
Laskeutuisitteko siitä pirun puusta, ennen kuin jotain sattuu ja saamme potkut?
Huono vakuutuksille, jos asiakkaat putoavat kuolemaansa.
Robert! Sinä pikku paskiainen!
Auta minut alas.
Kiitos, Marj.
Hän rakastaa sitä poikaa. Kaltaisellasi kusiraidalla ei ole mahdollisuuksia.
Sinähän tiedät siitä, Marjorie.
Milloin viimeksi joku epätoivoinen huolsi vanhaa tussuasi?
Tule takaisin! -Ja suosin mieluummin kullia.
Isoja, paksuja, sykkiviä kulleja.
Robert!
Ei.
Ei, se on Marjorie.
Pelkäsin, että pakenisit tai jotain.
Minne pakenisin täältä?
Kuulostat paremmalta. En ole kuullut nauruasi aikoihin.
Taidan olla.
Sain ystävän. Hänen nimensä on Rob.
Hän on hauska.
Nauramme yhdessä kaikille muille.
Hän auttaa minua. Taidamme auttaa toisiamme.
Pitääkö minun huolestua tästä Robista?
Ei.
Olet rakas.
Sinun pitää tavata hänet joskus. Pidät hänestä varmasti.
Haloo?
Minä tässä.
Et soittanut kännykkääni. Tarkistatko, olenko kotona?
Sanoit, että olisit. -Taivas varjelkoon, että olisin spontaani.
Kyse ei ole siitä, eihän?
Se oli vitsi.
Vain vitsi.
Tulen myöhään kotiin. Tapaan hyväntekeväisyysjärjestöjä toipumistyöstä.
Mietitkö koskaan, mitä he ajattelevat? -Ketkä?
Ne narkkarit, kun ilmestyt paikalle.
Mitä tarkoitat?
Uskotko, että he haluavat lopettaa? Ehkä he haluavat pilveä.
Sitten olen haaskannut kaikki nämä vuodet.
Nähdään illalla.
Olen täällä.
Olet rakas.
"Nipistän itseäni Ja sanon: 'Olen hereillä' kerran tunnissa.
Katson käsiäni,
lasken sormeni.
Katson kelloa.
Katson pois..." -Katson pois ja takaisin.
Pysyn tyynenä ja keskittyneenä.
Ajattelen ovea.
Miksi tuo kello?
Annoin sen Davidille, mutta hän ei voi käyttää sitä nyt.
Hän haluaa, että pidän sitä nyt.
Näyttää kalliilta. -Se oli.
Olen rikas. Muistatko?
Eikö David ole liian vanha sinulle? -Ei.
Hän on yliopistossa, ja sinä täällä.
En halua, että loukkaannut.
Kaikki eivät petä.
Ihmisiin voi luottaa.
Sinun täytyy. Mitä järkeä tässä muuten on?
Rakastat häntä.
Kyllä.
Ja hän minua.
Millaista se on?
Kumpi?
Kumpi vain.
Adele?
Adele, oletko täällä?
Olen ylhäällä!
Tule katsomaan.
Mitä tuumit?
Miksi teit tämän?
Tule nyt. -Minä tulen.
Älä vedä!
Mukavaa päivää. Nähdään.
Anna suukko.
Heippa.
JOS ET OLE HUOMENNA TÖISSÄ, HALUATKO LÄHTEÄ SALILLE?
SAAN SINULLE PÄIVÄLIPUN.
ADELE MUUTEN TÄSSÄ. X
Hei, Sue. -Hei.
Joku nousi sängystä väärällä jalalla.
Hän tuli ennen minua.
Ei edes tervehtinyt.
Onneton tollo.
Mutta niinhän skoteista sanotaan.
Pihejä. -Ja onnettomia.
Kaikilla on huonoja päiviä. -Ei niitä silti tarvitse jakaa.
Haluatko teetä?
Mielelläni.
Mitä tarvitset?
Annan nämä puolta yhtätoista varten. -Jätä pöydälle.
Anna olla.
Voitko koputtaa ensi kerralla? -Itse asiassa koputin.
Ensi kerralla odotan kutsua.
Minähän sanoin.
Skotit. Pahantuulisia vai mitä?
Niin kävi ilmi.
TOKI. EN OLE TIKISSÄ, JOTEN ÄLÄ NAURA.
Tri Ferguson tulee pian.
Kiitos paljon.
En halua tehdä tätä.
En ole vitun addikti. -Anthony, ole kiltti.
Ehkä hän kuuntelee.
Kuunteletko sinä? Olen kuin näkymätön.
Haloo, näetkö minut?
Pyydän olemaan hiljempaa.
Tai mitä? -Anteeksi, Louise. Kiitos.
Hei, Anthony.
Olen tri Ferguson. Vanhempasi voivat odottaa täällä.
En suostu.
Se kestää vain tunnin. Mitä haittaa siitä voi olla?
Ja se pitää sinut poissa vankilasta.
Istuudu. -Haluatteko jotain?
Ehkä kupin teetä?
Se olisi mukavaa. Kummallekin maidolla, ei sokeria.
Nähdään taas loppuviikosta. -Selvä.
Se on prosessi, Anthony. Otimme ensimmäisen askeleen.
Riittää tältä päivältä. -Kiitos.
Kaikki hyvin, kulta? -On.
Luulisin. -Tule.
Louise, varasin Anthony Hawkinsille toisen istunnon perjantaiksi.
Samaan aikaan, 15.45.
Veloitanko ylimääräisestä puolesta tunnista?
Ei, se oli minun syytäni. En halunnut pysäyttää häntä, kun hän alkoi puhua.
Tiedän, mitä tri Sharma sanoisi siitä. -En kerro, jos sinä et kerro.
Äiti!
Se tulee!
Mistä näet unta?
David?
Hyvää viimeistä päivää. -Heippa.
Heippa. Olet rakas.
Hei. -Huomenta.
Huomenta.
Kiva asunto.
Enpä tiedä.
Olisit nähnyt aiemmin. Kuin räjähdyspaikka.
Tuntuu kodilta.
Onnelliselta.
Haen...
Haen vain kamppeet.
Ei kiirettä.
Haluaisitko jotain?
Pärjään kyllä.
Teetä?
Kahvia?
Ei kiitos.
Ota itse, jos tarvitset jotain.
ADAMIN HUONE
Odotan tätä.
Saat hyvät naurut.
Luota minuun. -Lupasin, etten naura.
Taidan pissata housuihin.
Vielä kymmenen sekuntia.
Pystyt siihen.
Helvetin helvetti. Voi luoja.
Olen tosi kipeä huomenna. En vieläkään pysty hengittämään.
Lupasit olla nauramatta. -Kyllä, mutta oli mahdoton pidätellä.
Sitä minä olen, koominen kevennys.
Sama pätee kaikkeen.
Harjoittele ja panosta.
Olet nopeasti kovassa kunnossa. -Sanot kuin tekisin tämän vielä.
Haluaisin salikaverin.
Voisit tulla vapaapäivinäsi.
Tule.
Näytän painonnostolaitteet.
Tätä voisin tehdä koko päivän.
Usko pois.
Tämä on lähinnä lomaa tänä vuonna.
Olet ainakin kuukauden itseksesi.
Tiedän, mutta Adamin poissaolo oudoksuttaa.
Tiedän sen.
Olen jo vähän eksyksissä, ja hän lähtee vasta huomenna.
Hitto.
Mikä hätänä?
Unohdin pyytää vapaapäivää ollakseni hänen kanssaan.
Sano, että olet kipeä.
Neuvotko noin miehesi henkilökuntaa?
Olet ystäväni.
Se on vain yksi päivä. Heille se ei merkitse mitään, mutta sinulle paljon.
Ehkä teenkin niin.
Kauanko olet ollut naimisissa? -Kymmenen vuotta.
Kahdeksantoistavuotiaasta. -Et sitten viivytellyt.
Hänen perheellään oli tila tiluksillamme. -Tiluksilla niin kuin kartanollako?
Kerroinhan, että meillä on rahaa. Hän pelasti henkeni.
David.
Kirjaimellisesti vai? -Niin.
Sinä yönä, kun vanhempani kuolivat. -Mitä?
Olen pahoillani. -Kotona sattui tulipalo. Olin 17.
David murtautui sisään ja raahasi minut ulos. Hän paloi aika pahasti.
Olin onnekas. Talomme oli aika iso. Nukuin eri siivessä kuin vanhemmat.
Palo alkoi lähellä heitä. Heillä ei ollut mahdollisuuksia.
Mitä David teki siellä yöllä?
Hiipi tapaamaan minua.
Olen kunnossa. Älä murehdi. Olen kovempi kuin näytän.
Otetaan kahvilasta salaatit.
Onko sinulla aikaa? -Minulla on aikaa pizzaan.
Tai voileipään.
Sama juttu, eikö?
Salaatti kahden leipäviipaleen välissä.
Jos sitä katsoo niin, kuten minä usein,
niin pizza on vain salaatti leivän päällä.
Kumotaanko kaikki hyvä työ, jonka teimme?
Sanoo nainen, joka syö simona kakkua.
Jäin kiinni. Hyvä pointti.
Onko kaikki hyvin? -On.
Menetin ajantajun.
Syödään lounas meillä. Valmistan jotain. Voimme istua puutarhassa.
Minä en... -Heitän sinut kotiin.
Ole kiltti.
Tule sisään.
Tämä paikka on upea.
Kiitos.
Mihin meillä oli kiire?
Kuulostaa tyhmältä, mutta Davidin takia.
Hän huolestuu, jos en vastaa puheluun.
Mistä tiedät, milloin hän soittaa? -Hän soittaa samaan aikaan joka päivä.
Miksei hän soita kännykkään?
Soittaako hän lankapuhelimeen varmistaakseen, että olet täällä?
Se ei ole sitä, miltä kuulostaa.
Hetki vain.
Hei, kulta.
Palasin kuntosalilta.
Kivaa oli. Kiitos.
Ei.
Nähdään illalla.
Olet rakas.
No niin. Syödään.
Minulla on sinulle jotain. Unikauhuja varten.
Mainitsit niistä kahvilassa. Oletko puhunut niistä lääkärille?
Lapsena.
Sanottiin, että ne loppuvat ajan kanssa.
Lopulta vain totuin niihin.
Poikaystävät eivät.
Kun he yrittivät herättää, löin heitä ja purskahdin itkuun.
Vähän intohimomurhaajaa.
Sitten lääkäri sanoi, etteivät ne ole unikauhuja, koska muistin ne.
Joten jatkoin elämääni.
Niin sitä tekee.
Hän oli väärässä. -Mitä?
Unikauhujen muistamisesta. Se on harvinaista, mutta sitä tapahtuu.
Minulla oli niitä, ja minäkin muistin ne.
Sinä ja minä olemme erityisiä.
Sinun pitää oppia hallitsemaan uniasi.
Oikeasti?
Nuorempana minulla oli kauheita unikauhuja.
Tässä on kaikki niiden lopettamiseksi.
Se on kuin sali.
Jos siihen panostaa,
voi valita, mistä näkee unta.
Se toimii vain, jos pitää mielen avoimena.
On muutakin kuin mitä näemme.
Pystytkö siihen?
Luulet, että olen joku New Age -hullu. -Enkä. En luule.
Vuosia äidin kuoltua...
Olin tyhmä,
mutta kävin selvänäkijällä. Ystäväni uskoi häneen.
Yhtenä päivänä en pystynyt liikkumaan, kun kaipasin niin äitiä.
Joten menin.
Pieni nainen talossa Stockwellissa.
Ei kristallipalloja tai teenlehtiä.
Hän vain tiesi juttuja.
Kerroin vain etunimeni, en muuta.
Hän kertoi yksityiskohtia ja muuta,
jotka eivät voineet olla muista. Asioita, jotka vain minä ja äiti tiesimme.
Hän sanoi, että äiti voi hyvin ja että häneen ei enää sattunut.
Tiesin, että hän tunsi äitini.
Jotenkin.
En tiedä, miksi kerroin sinulle.
Se auttaa.
Minä lupaan.
Kiitos.
Pakkaan tämän.
Kiikarit.
Snorkkeli.
Löydän jotain...
Hei.
Hei, äiti.
Tässä on uusi hammasharja ja uikkarit.
Ne ovat siistit.
Pidätkö niistä? -Ne ovat mahtavat.
Noin. -Tosi hyvin pakattu.
Se on isä!
Siinähän sinä olet. -Isä!
Valmista? -Voinko ottaa tämän?
Ota yksi lelu koneeseen.
Rantatalosta löytyy kaikki tuo. Pitää lähteä tapaamaan Lisaa.
Sinulle tulee hauskaa.
Hän pärjää hyvin.
Mennään. -Halaa äitiä.
Sinua tulee ikävä. -Niin sinuakin.
Heippa, äiti. -Heippa.
Mene.
Menen rannalle ja uimaan.
Nähdään.
"Nipistän itseäni ja sanon: 'Olen hereillä' kerran tunnissa.
Katson käsiäni, lasken sormeni.
Katson kelloa.
Katson pois ja takaisin.
Pysyn tyynenä ja keskittyneenä.
Ajattelen ovea."
Kuka sinä sitten olet, Robert?
Laskettuani kaksi päivää sormia ja katsottuani kelloja -
ja nipisteltyäni itseäni... -...eikä mitään.
Mutten ole kärsivällinen.
En ole ikinä ollut.
Etenkään täällä.
Unet vain pahenevat.
Aina kun suljen silmäni...
Tämä paikka ei auta.
Kaikki ovat tylsiä.
Kaikki ovat ennustettavia.
Kaikki huolehtivat vain itsestään minä mukaan lukien.
Mutta ei Adele.
Adele on oikeasti kaunis.
Sisältä ja ulkoa.
Hänellä on omat ongelmansa, mutta hän haluaa vain auttaa minua.
Korjata vitun uneni.
Vaikka touhu tuntuu tyhmältä,
jatkan sitä Adelen takia.
Tekisin mitä vain hän käskee.
Nyt kun sanoin sen, hän ei saa nähdä tätä.
Mutta olemme ystäviä...
Hitto.
Sinä. -Sanoin saman sinulle kerran.
Muistatko? Kun näin sinut ensi kertaa toimistolla.
Joo.
Ilmoittauduit sairaaksi. Kuljin ohi, joten ajattelin tulla katsomaan.
Näytät olevan kunnossa.
Se oli päänsärky.
Se oli paha aamulla, mutta nyt parempi.
Sehän on hyvä.
Itse asiassa se on vale. Poikani lähti Ranskaan tänään.
Halusin viettää päivän hänen kanssaan. Piti kysyä...
Käyttäydyin kuin mulkku.
Vähän.
Haluatko tulla sisään?
Anteeksi valehtelu.
En odota sairauspäivärahaa tai mitään.
Olisi kiva, jos en saa kenkää.
Älä huoli siitä.
Haluatko tällaisen?
Pinot Grigiota.
Kuulostaa hyvältä.
Pidän asunnostasi.
Kiitos.
Ole hyvä. -Kiitos.
Istu.
Olitko oikeasti ohikulkumatkalla? -En.
Luulin, ettet tullut minun takiani. Koska olin paskamainen.
Sanottiin, ettet ole ikinä kipeä...
En...
En halunnut, että...
En halua meidän... -Ikuinen keskustelijatyyppi.
Aivan.
En halunnut mennä kotiin.
Kävelin ympäriinsä -
ja päädyin tänne.
Mietin, oliko se kohtaloa,
että tapasimme baarissa.
Se taisi olla vain huonoa tuuria.
Niinkö sinusta?
Kaikki huomioon ottaen se ei ollut hyväksi minulle.
Tapasin vihdoin miehen, josta voisin pitää,
ja hän onkin naimisissa.
Pidit siis minusta. -Miehet ja heidän egonsa.
Suutelin sinua.
Ensimmäistä kertaa aikoihin.
Me todella nauroimme.
Ihmisten pitäisi naurattaa toisiaan.
Niin pitäisi aina olla.
Mitä ikinä muuten tapahtuukin.
Kuinka kauan olet ollut yhdessä vaimosi kanssa?
Kauan.
Ikuisesti.
Hän on todella kaunis. -Niin on.
Emme ole nauraneet paljon pitkään aikaan.
Ajattelen sinua.
Tuo ei ole reilua.
Tiedän.
Menisit kotiin.
Louise...
Heippa.
Pesitkö minut pois?
Anteeksi.
Se oli häijyä.
Siihen tarvittiin kaksi. -Sinun ei tarvitse pahoitella.
Minun pitää mennä.
Mitä oikein ajattelimme? -Emme ajatelleet.
Älä huoli.
En tuo tätä töihin.
Kiitos.
Asioiden pitäisi pysyä töiden ulkopuolella.
Ehdottomasti.
Kuten naimiset ja sen sellaiset.
Mene.
Ei hätää.
Hyvää yötä.
Heippa.
Tekstitys: Pentti Perttula