A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
Ez nagyon finom.
Maga biztosan más oldalát látja Davidnek.
Gyerünk, ki vele! Milyen főnök?
Egy hete dolgozunk együtt, úgyhogy nem igazán ismerem.
De...
kedves,
jó szakember, és úgy tűnik, a páciensek kedvelik.
Örömmel hallom.
Mivel foglalkozik?
Sosem volt munkám.
Rövid ideig egy virágüzletben dolgoztam.
Van pénzünk, úgyhogy...
Azt hittem, lesznek gyerekeink, de nem így alakult.
Legalábbis egyelőre.
- Vannak barátai Londonban? - Nem igazán.
Találkoztam a kollégákkal és a párjaikkal. Kedvesek.
De sokkal idősebbek nálam, és őszintén szólva, kicsit nagyképűek.
Te jó ég, maga ismeri őket.
Tényleg kissé nagyképűek.
De megismertem magát!
Tudom, hogy van egy fia és állása. Gondolom, férje is.
Nem, elváltam.
Három éve.
Ketten vagyunk Adammel.
Majdnem nyolcéves.
Nincs új férfi a láthatáron?
Elnézést!
Semmi közöm hozzá.
Mi történt?
Hát...
A múlt éjjel beütöttem az erkélyemen.
Alva jártam.
Gyakran jár alva?
Elég gyakran.
Rémálmokkal küszködöm.
Elég kellemetlen.
Miről álmodik?
Ijesztő dolgokról.
Biztosan őrültnek tart.
Valójában arra gondoltam, milyen jó...
így beszélgetni valakivel.
Maga őszinte.
Hát, nem tudom.
Elnézést!
Szia!
- Jól vagy? - Igen, jól vagyok.
Hol vagy?
Festékmintákat nézegetek.
Beugrottam egy kávéra.
Van veled valaki?
Nem, egyedül vagyok.
Nagy a hangzavar.
Rendben.
Majd hívlak fél háromkor.
- Otthon leszel? - Igen.
Addigra hazaérek.
Oké.
- Majd beszélünk. - Jó.
Szia!
Szeretlek.
David volt.
Mióta van meg ez a telefon?
Ősrégi darab.
Teszi a dolgát.
Megadhatná a számát!
Jó.
Nagyszerű!
Tényleg mennem kell, Adele.
Örvendtem.
Legközelebb megpróbálom kikerülni.
Louise!
Ez hülyén fog hangzani...
de örülnék, ha ezt nem említené meg Davidnek.
Úgy lesz a legjobb, ha nem is beszél rólam.
Miért?
Kicsit zavarja, ha keveredik a munka a családi élettel.
Nekünk, lányoknak is lehetnek titkaink, igaz?
Tartom a számat.
- Viszlát, Adele! - Jó.
Remélem, találkozunk.
ÉN VAGYOK AZ!
Baszki.
David keres!
Adele!
David keres telefonon!
Azonnal gyertek le az istenverte fáról,
mielőtt kirúgnak miattatok!
Nem perkál a biztosító, ha a páciensek lezuhannak a fáról, mi?
Robert!
Te kis szarházi!
Rob, segíts lemenni!
Kösz, Marj!
Szerelmes abba a fiúba. Ez nyilvánvaló.
A magadfajta semmirekellőknek semmi esélye.
Te már csak tudod, ugye, Marjorie?
Mikor fanyalodtak rá utoljára az öreg, szottyadt pinádra?
- Na, megállj csak! - És Marj...
Én amúgy is a faszt szeretem.
A nagy, vaskos, lüktető faszt.
Robert!
Nem.
Nem, csak Marjorie.
Féltem, hogy elszöksz, vagy ilyesmi.
Hová szöknék el?
Jobb a hangod. Régen hallottalak nevetni.
Jobban is vagyok.
Szereztem egy barátot.
Robnak hívják.
Nagyon vicces fiú.
Mindenkit kinevetünk.
Sokat segít nekem.
Egymást segítjük.
Aggódnom kellene Rob miatt?
Nem.
Téged szeretlek.
Majd bemutatlak neki.
Szerintem te is kedvelnéd.
Halló?
Én vagyok az.
Nem a mobilomon hívtál.
Ellenőrzöd, tényleg hazaértem-e?
Azt mondtad, otthon leszel.
Isten ments, hogy spontán legyek.
Nem erről van szó, igaz?
Viccelek, David.
Vicc volt.
Későn érek haza.
Segítségnyújtó programot szervezünk jótékonysági szervezetekkel.
- Gondolsz arra, mi járhat a fejükben? - Kiknek?
A drogosoknak, amikor felbukkansz náluk.
Hogy érted?
Tényleg le akarnak szokni?
Talán szeretnek beállni.
Akkor az évek során csak az időmet vesztegettem, igaz?
Este találkozunk.
Várlak.
Szeretlek.
„Óránként egyszer megcsípni magam, és azt mondani, ébren vagyok.
A kezemre nézni.
Az ujjaimat számolni.
Faliórára vagy karórára nézni,
- másfelé nézni...” - Másfelé nézni, aztán vissza.
Megmaradni nyugodtnak és fókuszáltnak.
Egy ajtóra gondolni.
Miért van rajtad az az óra?
Davidé. Ajándékba kapta tőlem, de most nem tudja hordani.
Azt kérte, hordjam én, amíg idebent vagyok.
- Drágának tűnik. - Az is.
Gazdag vagyok, rémlik?
Nem aggaszt, hogy David idősebb?
Nem.
Ő egyetemre jár, te pedig itt vagy.
Nem akarom, hogy megbántson.
Nem árul el mindenki, Rob.
Bízhatsz az emberekben.
Muszáj lesz.
Másképp mi értelme?
Nagyon szereted őt.
Igen.
Ő is engem.
Az milyen érzés?
Melyik?
Bármelyik.
Adele!
Adele, itt vagy?
Itt vagyok fent!
Gyere, nézd meg!
Mit gondolsz?
Ezt miért csináltad?
- Gyere! - Jövök.
Ne rángass!
Jól van. Legyen szép napod! Majd jövök, jó?
- Oké. - Adj egy puszit!
Szia!
HA HOLNAP NEM DOLGOZOL, ELMEGYÜNK AZ EDZŐTEREMBE?
TUDOK NAPIJEGYET SZEREZNI.
EGYÉBKÉNT ADELE VAGYOK.
- Jó napot, Sue! - Szervusz!
Valaki ma bal lábbal kelt fel.
Már előttem beért.
Még csak nem is köszönt.
Nyavalyás gazember.
De egyébként is ez a hír járja a skótokról, nem?
- Fura alak, igaz? - És nyomorult.
Mindenkinek lehet rossz napja.
Attól még nem kell világgá kürtölni.
Kérsz teát?
Kérek szépen.
Segíthetek?
- Ez a 10.30-as páciensé. - Tedd az asztalra!
Hagyd!
És legközelebb kopogj!
Igazából kopogtam.
De legközelebb megvárom, hogy behívj.
Megmondtam.
Mogorva egy népség a skót, nem?
Úgy tűnik, igen.
JÓ, DE NEM VAGYOK VALAMI FITT, NE NEVESS KI!
Dr. Ferguson azonnal itt lesz.
Nagyon köszönjük!
Hé, én nem akarom ezt.
- Kurvára nem vagyok függő. - Anthony, kérlek!
Talán ő meghallgat engem.
Meghallgatna?
- Én... - Mintha láthatatlan lennék, baszki.
Hahó, lát engem?
Kérem, ne kiabáljon!
- Vagy mi lesz? - Elnézést, Louise. Köszönöm.
Jó napot, Anthony!
Dr. Ferguson vagyok.
- A szülei idekint várhatnak. - Nem akarom ezt.
Egy óra az egész.
Mit árthat?
Mellesleg nem kerül börtönbe.
- Foglaljon helyet! - Hozhatok valamit?
Egy csésze teát?
Azt megköszönnénk.
Tejjel kérjük, cukor nélkül.
- Viszlát a jövő héten! - Oké.
Ez egy hosszú folyamat, Anthony. Megtettük az első lépést.
- Mára végeztünk. - Köszönjük, dr. Ferguson.
- Jól vagy, szívem? - Igen.
- Gondolom, jól. - Gyere!
Louise!
Anthony Hawkins jövő pénteken is jönni fog.
Ugyanígy 15.45-kor.
Ráterheljem a számlájára a mai plusz fél órát?
Nem, az én hibám volt.
- Nem akartam félbeszakítani. - Tudom, mit mondana erre dr. Sharma.
Én nem mondom el, ha maga sem.
Anyu!
Közeledik!
Miről álmodsz?
David!
- Jó utolsó napot, szívem! - Oké, szia!
Szia! Szeretlek.
- Szia! - Jó reggelt!
Jó reggelt!
Csinos kis lakás.
Nem is tudom.
Láttad volna reggel. Kész disznóól volt.
Nagyon otthonos.
Vidám.
Akkor...
összepakolom a cuccaimat.
Nem kell kapkodni!
Kérsz valamit?
Nem, köszi.
Teát?
Kávét?
Nem, kösz.
Szolgáld ki magad nyugodtan!
ADAM SZOBÁJA
Alig várom már.
Jót fogsz szórakozni rajtam.
- Hidd el! - Ígérem, nem fogok.
Be fogok pisilni!
Még tíz másodpercet!
Menni fog!
A rohadt életbe!
Te jó ég!
Holnap fel sem fogok tudni kelni.
Nem kapok levegőt.
- Azt mondtad, nem nevetsz ki. - Komolyan gondoltam, de lehetetlen.
Hát, ez vagyok én. Szórakoztatom a népet.
Olyan ez, mint minden más. Gyakorolni kell és küzdeni.
Egykettőre fitt leszel.
Mintha máskor is eljönnék.
Örülnék egy edzőpartnernek.
Elkísérhetnél, amikor nem dolgozol.
Gyere!
Megmutatom a súlyokat.
Na, ezt már egész nap tudnám csinálni.
Hidd el,
ennél közelebb nem kerülök a nyaraláshoz idén.
Legalább lesz egy hónapod egyedül.
Tudom, de biztosan nagyon furcsa lesz, hogy Adam elutazik.
Máris elveszettnek érzem magam, pedig holnap délután indul.
A francba!
Mi a baj?
Ki akartam venni egy szabadnapot, de elfelejtettem!
Jelents beteget!
Szabad ilyet tanácsolnod a férjed titkárnőjének?
A barátom vagy.
És csak egy napról van szó.
Nekik nem számít, neked viszont igen.
Talán.
Mióta vagytok házasok?
Tíz éve.
Tizennyolc éves korom óta.
Nem totojáztál.
A szülei vezették a birtokunkat.
Most egy... vidéki birtokról beszélsz?
Mondtam, hogy van pénzünk.
Megmentette az életem.
David.
- Szó szerint vagy metaforikusan? - Szó szerint.
Amikor a szüleim meghaltak.
Tessék?
Részvétem.
Tűz ütött ki a házunkban. Tizenhét voltam.
David beszaladt, és kirángatott.
Csúnyán megégett.
Szerencsém volt.
Elég nagy volt a házunk. Egy másik szárnyban aludtam.
A tűz a szüleim közelében ütött ki...
Esélyük sem volt.
Mit keresett ott David az éjszaka közepén?
Besurrant hozzám.
Ne aggódj miattam! Keményebb vagyok, mint gondolnád.
Együnk egy salátát!
Ráérsz?
Egy pizzára igen.
Vagy szendvicsre.
Az ugyanaz, nem?
Saláta két szelet kenyér között.
És ha így nézed, márpedig én gyakran teszem,
akkor a pizza is csak egy saláta a tészta tetején.
A kukába hajítanád ezt a jó kis edzést?
Mondja a hölgy, aki állandóan tortát eszik.
Lebuktam. Jogos.
Minden oké?
Igen.
Elszaladt az idő.
Ebédeljünk nálam!
Összedobok valamit, és kiülünk a kertbe.
- Nekem... - Utána hazaviszlek.
Légyszi!
Gyere csak!
Oké.
Ez a lakás...
gyönyörű.
Köszönöm.
Miért kellett így sietni?
Tudom, hogy hülyén hangzik, de David miatt.
Aggódik, ha nem veszem fel a telefont.
Honnan tudod, mikor fog hívni?
Mindennap ugyanakkor hív.
Miért nem hív a mobilodon?
Felhívja...
a vezetékest, hogy tudja, itthon vagy?
Tudom, ez hogyan hangzik.
Egy perc.
Helló, drágám!
Most értem vissza az edzésről.
Remek.
Nem, nem.
Este találkozunk.
Szeretlek.
Jól van. Együnk!
Hoztam neked valamit.
A rémálmaid ellen.
A kávézóban meséltél róla.
Voltál vele pszichológusnál?
Gyerekkoromban.
De azt mondták, majd kinövöm.
Végül hozzászoktam.
Bár a pasik nem.
Amikor megpróbáltak felébreszteni, megütöttem őket és zokogni kezdtem.
Eléggé vágyölő.
Hát, igen.
Az orvos szerint nem lehetnek rémálmok, mert emlékszem rájuk.
Úgyhogy hozzászoktam.
Neked is vannak, igaz?
Az orvos tévedett.
- Tessék? - Hogy a rémálmokra nem emlékszünk.
Ritkán, de előfordul.
Régen nekem is voltak... és én is emlékeztem rájuk.
Mi ketten...
különlegesek vagyunk, Louise.
Meg kell tanulnod irányítani az álmaid!
Komolyan?
Fiatalabb koromban borzalmas rémálmoktól szenvedtem.
Ebben mindent megtalálsz, hogy véget vethess nekik.
Olyan, mint az edzés.
Ha küzdesz,
eldöntheted, miről álmodsz.
De a módszer csak akkor működik, ha nyitott vagy.
Többről van szó...
mint amit látunk.
Menni fog?
- Azt hiszed, ez valami spirituális cucc. - Nem, nem.
Nem.
Évekkel anyám halála után...
Nagy hülyeség volt, de...
Elmentem egy látnokhoz.
Egy barátom ajánlotta, úgyhogy...
egy nap...
már bírtam tovább anya hiányát.
Elmentem hozzá.
Alacsony nő volt, egy stockwelli házban lakott.
Nem használt se kristálygömböt, se teafüvet...
Egyszerűen...
tudott dolgokat.
Csak a keresztnevemet árultam el, semmi mást.
De egyes részletek,
és azok, amiket mondott...
nem szólhattak másról.
Ezekről csak mi ketten tudtunk anyával.
Azt mondta, anya jól van.
Hogy már nem fáj neki.
Tudtam, hogy az a nő ismeri az anyámat.
Valahogy.
Nem tudom, ezt miért meséltem el.
Segíteni fog.
Megígérem.
Köszönöm.
Csomagolok.
Távcső.
Búvárszemüveg.
Franciaországba megyek...
Szia!
Szia, anya!
Vettem új fogkefét és úszónadrágot.
Király.
- Tetszenek? - Imádom.
- Így ni. - Ügyesen csomagolsz.
Megjött apa!
- Hát itt vagy! - Apa!
- Indulhatunk? - Aha. Ezt vihetem?
Egy játék jöhet a repülőre, minden más lesz a házban.
Gyere, megyünk Lisáért!
- Nagyon jól fogod magad érezni. - Nem lesz semmi baj, Lou.
- Menjünk! - Öleld meg anyát!
- Nagyon fogsz hiányozni. - Te is, anya.
- Jól van. Szia! - Szia, anya!
Indulás!
Megyek a partra úszni !
Szia!
„Óránként egyszer megcsípni magam, és azt mondani, ébren vagyok.
A kezemre nézni. Az ujjaimat számolni.
Faliórára vagy karórára nézni,
másfelé nézni, aztán vissza.
Megmaradni nyugodtnak és fókuszáltnak.
Egy ajtóra gondolni.”
Ki vagy te, Robert?
„Két napja számolgatom az ujjaimat, nézegetem az órákat,
- halálra csipkedem magam...” - ...és semmi.
Nem vagyok elég türelmes.
Sosem voltam az.
Főleg nem idebent.
Az álmok egyre rosszabbak.
Amikor behunyom a szemem...
Ez a hely nem segít.
Mindenki unalmas.
Mindenki kiszámítható.
Mindenki csak magával törődik.
Beleértve engem is.
De Adele nem.
Adele igazán gyönyörű.
Kívül-belül.
Neki is vannak problémái, de segíteni akar rajtam.
Véget vetni a kurva álmaimnak.
Szóval lehet, hogy ez hülyeség, de folytatom. Adele kedvéért.
Esküszöm, bármit megtennék, amit mond.
Most, hogy ezt leírtam, sosem láthatja a naplót.
De barátok vagyunk...
Baszki.
Te vagy az.
Ezt már én is mondtam.
Emlékszel? Amikor először megláttalak az irodámban.
Emlékszem.
Beteget jelentettél.
Épp erre jártam, gondoltam, megnézem, hogy vagy.
De úgy tűnik, jól.
Fájt a fejem.
Majd' megpusztultam reggel, de már jobban vagyok.
Jól van. Az jó.
Na jó, hazudtam.
A fiam ma utazott el Franciaországba, és vele akartam tölteni a napot.
El akartam kéredzkedni, de...
Nagyon bunkó voltam.
Igen, egy kicsit.
Bejössz?
Bocs a füllentés miatt.
Nem várom el a táppénzt.
És örülnék, ha nem rúgnál ki.
Emiatt ne aggódj!
Kérsz te is?
Szürkebarát.
Jól hangzik.
Szép a lakásod.
Köszönöm.
- Tessék. - Köszönöm.
Foglalj helyet!
Tényleg erre jártál?
Nem.
Azt hittem, miattam nem jöttél be.
Mert paraszt voltam veled. Azt mondták, sosem vagy beteg...
Én...
Nem akarom, hogy...
- Nem szeretném, hogy mi... - Nem vagy a szavak embere, David.
Nem.
Nem akartam hazamenni.
Bolyongtam, és...
itt lyukadtam ki.
Azon tűnődtem, vajon sorsszerű volt-e...
hogy találkoztunk a bárban.
Szerintem csak balszerencse volt.
Így látod?
Mindent egybevéve, számomra nem sült el valami jól, nem?
Végre találkoztam egy férfival, akit meg tudnék kedvelni,
erre kiderül, hogy házas.
Tehát kedvelsz?
A férfiak és a rohadt egójuk!
Megcsókoltalak, nem?
Ezer éve nem csókolóztam.
Sokat nevettünk, igaz?
Az embereknek meg kellene nevettetniük egymást.
Minden alkalommal.
Bármi is történjék.
Mióta vagytok együtt... a feleségeddel?
Régóta.
Ezer éve.
Nagyon szép nő.
Igen, az.
Nem nevettünk...
már nagyon régóta.
Te jársz a fejemben.
Ez nem helyes, David.
Tudom.
Menj haza!
Louise...
Szia!
Lemostál magadról?
Bocs.
Ez...
nem volt szép.
- Mindketten hibáztunk, igaz? - Te ne hibáztasd magad.
Mennem kell.
Mit gondoltunk?
Nem gondolkoztunk.
Ne aggódj!
Ez nem fogja befolyásolni a munkámat.
Köszönöm.
Jobb, ha erről nem beszélünk odabent.
Hogyne.
A dugásról és hasonlókról.
Menj csak, David!
Semmi baj.
Jó éjt, Louis!
Szia!
A feliratot fordította: Kajner Kata