EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Jeg tror, David dræbte Rob.
-Hvad skete der i Brighton? -Han havde en affære.
Marianne.
Hun ejede den lille café rundt om hjørnet fra hans kontor.
Tak.
-Godmorgen. -Ja, morgen.... Er du Marianne?
Ja, medmindre du er her om lejen, for så har jeg aldrig hørt om hende.
Jeg har brug for at tale med dig om David Ferguson og Adele.
Du kendte dem vist.
-Undskyld. Hvem er du? -Jeg er her ikke officielt.
Der er bare nogle ting, jeg skal spørge dig om,
og jeg kan se på dig, at jeg er på rette sted.
Jeg har intet at sige.
Vil du ikke nok? Det er rigtig vigtigt.
Jeg kommer langvejs fra, og...
Det var aldrig noget særligt... David og mig.
Han var for ung til mig.
Han kom tidligt om morgenen og sad i vinduet og drak sin kaffe.
Han virkede trist.
Nå, men han blev stamkunde, og man vænner sig til folk og begynder at snakke.
Og han var charmerende og sjov.
Det kan han være.
Hun kom også. Dengang vidste jeg ikke, det var hende.
Hun sagde aldrig noget.
Hun drak sin pebermyntete og studerede stedet.
En dag fortalte jeg David, han så ulykkelig ud.
Han gør det svært ikke at holde af ham.
Ja.
Han spurgte mig, om man kunne vide alt om nogen
og stadig være blind for, hvem de virkelig er.
Jeg sagde ja, for ellers var jeg aldrig blevet hos min lort af en mand.
Så sagde jeg, at ingen skulle leve ulykkeligt for at behage en anden.
Og så dukkede hun op.
Hold dig ude af mit ægteskab.
-Jeg har intet med... -Du får ham ikke. David tilhører mig.
-Du har misforstået noget. -Nej, jeg har ej. Du har.
Hold op med at tale med ham.
Hold op med at få ham til at holde af dig. Han har ikke brug for dine råd!
Jeg ved, hvad du siger til ham. Jeg ved det.
Du skal gå nu.
Lad os være og hold op med at gøre det værre.
-Hvem tror du, du er? -Jeg ved, hvem du er.
En sur, gammel fjams med en kat.
David dukkede op og lod, som om intet var sket.
Han fortalte stadig om, hvor ulykkelig han var,
men jeg var skidesur, så jeg tænkte: "Fuck det".
Jeg sagde, at var han ulykkelig, kunne han forlade hende.
Hvad skete der så?
Charlie?
Pusser?
Charlie?
Du godeste!
TØJTE
Jøsses.
Charlie. Du havde nær skræmt livet af mig.
Rolig...
Hej, Marianne.
Har du været i mit hus, din mær? Har du...
Det må være være skræmmende … at bo alene.
For hvis nogen vil ind, kan de altid finde en måde.
Og hvis der sker dig noget ... hvem fodrer så katten?
Det her er vist din.
Jeg skulle have ringet til politiet...
Men jeg ringede først til David, og han overtalte mig til ikke at anmelde det.
Han tryglede mig og sagde, de ville flytte, og da det ikke virkede,
sagde han, det var mit ord mod hendes.
Men det var ikke bare det.
Han var bange.
Men han blev ikke chokeret, da jeg fortalte det.
Han var forfærdet, men ikke overrasket.
Jeg tror faktisk, han var lettet.
Det var jo kun mit tøj.
Tak for det her.
Jeg måtte vide besked.
Ja.
Uanset hvordan du er involveret med dem, så kom væk fra dem i en fart.
Der er noget helt galt med hende.
Tricket med kartoflerne er at smide dem i det kogende vand,
for så kan man høre kartoflerne skrige!
Om ti minutter tager vi dem op, og så steger vi dem.
Sig mig engang, monsieur Chef,
-Har du en særlig opskrift til farsen? -Det er en særlig sauce, oui.
Jeg propper den op i fuglen, hvad hedder det, energisk,
og så klemmer jeg den specielle sauce ud.
-Hvor er du uartig. -Og så steger jeg den rigtig længe.
-Vi franskmænd foretrækker rigtig længe. -Oui.
Skal jeg hjælpe med at putte den i ovnen, monsieur?
S'il vous plait. Ham kan jeg lide.
-Okay? -Fint.
Et voila.
Parlez francais? Je t'aime!
Jeg henter mere vin.
-Må jeg... -Undskyld.
-Det er okay. -Det dufter fantastisk.
Maden på uni er hæslig.
Jeg kunne være Fairdales kok og bo nedenunder hos tjenestefolkene.
Jeg var bekymret for dig i starten, Rob, over hvilken indflydelse du var?
Alt andet ville være underligt. Vi mødtes jo til afvænning.
Og ingen vil høre, at deres kæreste...
Forlovede.
...forlovede har mødt en anden mand, der er sjov og får hende til at få det bedre.
Du har altså ikke noget at bekymre dig om.
Havde det været dig derinde, var det måske anderledes.
-Sig ikke det. -Godt...
Tak...
...fordi du bragte hende tilbage.
De er meget velkommen, monsieur.
Vi må tage et billede. Rob, finder du kameraet?
Ja da.
-Han er så sjov. -Jeg sagde, du ville kunne lide ham.
-Hvad er min bedste side? -Bagfra.
Godt...
Sig "Marjories hængepatter".
Marjories hængepatter.
-Jeg vil se det. -Det er godt.
Lad mig.
Du ser godt ud.
Jeg må se at få ryddet af.
-Fint. -Vi gør det i morgen.
-Jeg går i seng. -Gør du…
Lad ham ikke snakke hele natten.
Jeg har planer med ham.
-Jeg burde gå op. -Jeg var også bekymret for dig.
Jeg troede, du bare var ude efter pengene.
-Det her sted. -Jamen så ville du ikke være den første.
En som mig ... der er sammen med hende.
Det virkede da en smule belejligt. Ikke?
Jeg er ligeglad med pengene.
Jeg elsker hende.
Jeg tror på dig.
Jeg synes...
...Adele er heldig at have dig.
-Jeg er jaloux. -På mig?
Ja.
Og Adele.
Jer begge to. Det, I har her sammen.
Og hvad er det, tror du?
At have det hele.
Og ikke have brug for andre.
Godnat.
...seks, syv, otte…
Sharma, Jones og Drumgoole, hvad kan jeg hjælpe med?
Hej, træffer jeg dr. Ferguson? Det haster.
-Hvad er navnet? -Jamen det er...
-Sig, det er Marianne ... fra Brighton. -Vent venligst.
Undskyld.
-Uanset hvad Marianne har fortalt dig... -Stop, David.
Adele er skingrende skør ... sådan klinisk.
Psykopat, sociopat, eller hvad ved jeg?
Og jeg tror, hun vidste, vi var sammen ... hele tiden.
Hun vidste det, og derfor blev hun min ven.
-Det giver jo ingen mening. -Jo, det gør.
For det virkede jo ikke at skræmme Marianne.
Så da hun troede, hun havde en rival igen, prøvede hun noget mere lusket.
Hun ville tæt på mig og vende mig mod dig.
Og jeg tror, jeg følte mig så skyldig over det, vi lavede...
-Så jeg ville have, du skulle være slem. -Ja.
Jeg ville have en undskyldning for at få det bedre.
Jeg hadede mig selv, og det vidste Adele.
-Hun vidste det. -Louise…
Alt det her...
Du ved det ikke...
-Jeg ville ønske, der var... -Så fortæl mig det.
-Er Rob død? -Har hun fortalt dig om Rob?
-Jeg må vide det. -Ja!
Ja, han er død. Han er død.
Dræbte du ham?
Så, så, så...
Jeg har kun været væk en dag.
Hvad fanden tænkte du på?
Jeg ved det ikke.
Hvor længe har det stået på?
Jeg mener med dig...
Heroin?
-Adele? -Det har det ikke.
Det var første gang.
Rob ville have, jeg prøvede det, og... jeg skulle ikke have gjort det.
Du sagde, han var stoffri. Jeg var aldrig taget af sted, hvis...
Hold op med at råbe.
Jeg ved, jeg har dummet mig.
Jeg troede, det var okay.
Han vidste, hvad han gjorde ... og jeg havde det skidt...
Jeg ville ikke have, han vendte tilbage til sit elendige lorteliv.
Han ville bare have, jeg prøvede den ene ting med ham.
Og jeg sagde ja.
Og så var han...
Tror du, han med vilje tog en overdosis?
Måske.
-Jeg vidste ikke, hvad jeg skulle gøre. -Hvorfor ringede du ikke til politiet?
Jeg gik i panik.
Dit ur...
Det faldt i.
David!
David, vent!
David!
David.
Vi må sige det til nogen.
-Sige hvad? -Det, du lige fortalte mig.
Hvad så, hvis de ikke tror på mig?
Efter branden, mine forældre og Westlands, hvad, hvis de tror, jeg er sindssyg?
Jeg kan ikke vende tilbage dertil.
Jeg kan ikke klare at blive låst inde igen og være væk fra dig.
Det bringer ham ikke tilbage at sige det.
Ingen andre ved, at han er her.
-Adele… -Kun os.
Jeg vil bare have ... at vi er sammen.
Jeg elsker dig.
David…
Jeg elsker dig.
David...
Vil du ikke nok?
Så jeg prøvede ... i rigtig lang tid.
Jeg tænker, jeg kunne have gjort det
og lært at leve med det,
hvis jeg troede, det også nagede Adele... Men det gjorde det ikke.
Fyren var død og borte,
og hun levede videre, som om intet var sket.
Til sidst vidste jeg, jeg måtte væk.
Men så truede hun med at sige, jeg dræbte Rob.
Hvad skal vi gøre?
Du skal intet gøre!
Ved at sende det brev til politiet har du sat mig fri.
Jeg vil gøre det, jeg for længst skulle have gjort.
Jeg rejser op til Skotland og fortæller sandheden.
-Kan du ikke vente? Bare et par dage? -Nej, jeg må derop, før hun opdager det.
-David... -Adele ved ting, hun ikke burde vide.
Hør her, det lyder sindssygt, men jeg ved hvordan.
Jeg ved det, fordi hun altid ser med og lytter, og du aner ikke...
-Hun er ikke normal. -Det ved jeg.
Og jeg har ladet det fortsætte alt for længe.
Men det er ikke Adele, der bestemmer mere.
Og det er på grund af dig.
Og...
Hold dig væk fra Adele. Lov mig det, Louise.
-Hun er farlig. -Jeg lover det.
Det skal nok gå.
Farvel.
-Hej... Hej, lille skat. -Hej, mor.
Jeg har en overraskelse til dig.
-Du skal over til far i aften. -Hvorfor?
-Jeg skal noget. -Fræk aftale?
-Nej. Hvorfor tror du det? -Jeg er syv år. Jeg ved en del.
Far har Lisa, så du må vel også have nogen.
Det går ikke rigtigt lige nu.
Skal jeg så hjem efter mine ting?
Det er ordnet.
-Er du okay? -Hej, far!
Tak for det her. Der er pyjamas og skiftetøj til skolen heri.
Giv et kram, skat. Jeg kommer sådan til at savne dig.
Vi ses i morgen, ikke?
-Vi ses. -Farvel.
-Hej, Lisa. -Sikker på, alt er i orden?
Nej, ja. Alt i orden. Det er bare...
Det er en kammerat, der har det svært, så jeg har lovet at hjælpe.
Ja.
-Men jeg ringer i morgen. -Ja.
Tak, Ian.
Vi elsker at have ham.
Hils Lisa og sig tak?
Ja. Farvel.
Adele.
Er du her?
Nu?
Adele.
Var der noget, Louise?
Hvad fanden har du gang i, Adele?
Er det ikke snarere mig, der burde spørge dig om det?
Du har jo kneppet min mand.
Ja... Ja.
Og du overværede det, ikke? Du var her, din...
-Hvad du end kalder det. Du var her. -Ja.
Jeg troede, du var min ven. Forstår du, hvordan det føles?
Jeg var alene, og så mødte jeg en som mig.
Nej... Nej, jeg falder ikke for det længere, Adele.
Holdt du øje med mig hele tiden? Overalt?
Nej, sådan fungerer det ikke. Man kan kun rejse til steder, man kender.
-Man skal visualisere detaljerne. -Hvorfor sagde du ikke noget?
Du kunne have afsluttet det i stedet for løgnene.
Du skulle jo hade ham.
Jeg vil have, du valgte mig.
Jeg ville have, du elskede mig mest.
Men nej.
Du ynkedes bare over mig.
Du fik skyldfølelse og blev ved med at kneppe den mand, jeg elsker.
Forstår du det ikke?
Jeg troede jo på dig. Jeg troede på det hele.
Jeg gik til politiet og fortalte dem om Rob og David.
Hvad gjorde du? Det bad jeg dig ikke om.
Ja, men jeg ville gøre det rigtige, og jeg vidste ikke, du var fuld af løgn!
De tror dig ikke.
-Men de tror på David. -Hvad?
Han rejser til Skotland for at fortælle sandheden.
Nej.
Det kan han ikke... Det ville han ikke.
Han er rejst. Du har kun én mulighed nu, Adele.
De tager ham fra mig.
Hvis du holder af ham, så sig sandheden.
Hvis du elsker ham, kan du redde ham.
Fuck af!
Den anden person har lagt på. Den anden person har...
-Kan du ikke blive? -Gør mig nu ikke ked af det.
Du distraherer mig hele tiden. Jeg ville ønske, jeg ikke skulle af sted.
Giv mig et kys.
-Det er godt at se dig glad igen. -Vi ses i næste weekend.
-Jeg elsker dig. -Farvel!
-Hvordan føles det? -Lykkelig.
Alting ... bliver lidt ... sløret i kanterne.
Vil du prøve?
Noget at have det i.
Hvor er det smukt.
Så kan jeg altid huske dig.
Hvad betyder det?
Alt det her... Jeg ved, det ikke varer ved, Adele.
Det ved du også.
Nu jeg har set dig og David, ved jeg, I ikke ønsker mit selskab.
Det passer ikke, Rob.
David kan lide dig. Det kan han.
Jeg kan godt forstå, du elsker ham.
Han er da rimelig perfekt, ikke?
I er perfekte sammen … på det her sted.
Du får et eventyrligt liv.
Hvorfor er det så slemt?
Det er det ikke.
Det er, som om man får styr på drømmen ... døgnet rundt.
Men dine øjne er ikke lukkede, og du behøver ikke sove eller ligge ét sted.
Mine forældre brændte ihjel i dette hus.
Der er intet af det, jeg vil have i min drøm.
Det var ikke din skyld.
Hvis jeg bare havde været til stede, var jeg måske vågnet.
Men det var jeg ikke.
Jeg var langt væk...
...hvor jeg så på andre mennesker og tænkte, hvordan det var at være dem.
Og have deres liv i stedet for mit eget.
Og nu kan du også gøre det.
Jeg har læst noget.
Noget, vi burde prøve ... sammen.
"Det hele startede med ild.
Så det er meget passende, at det også ender sådan.
Historien gentager sig selv.
Jeg smed Robs lig ned i brønden.
Min mand, David, havde intet med det at gøre.
Han er kun skyldig i at ville beskytte mig.
David fortjener at få kærlighed. Han er en god mand.
Og jeg holdt ham fanget alt for længe.
Jeg indrømmer gerne, hvad jeg har gjort, men jeg kan ikke stå til regnskab for det.
Jeg vil hellere blive glemt end være alene."
DU HAVDE RET. JEG MÅ GØRE DET GODT IGEN.
MÅSKE BLIVER HAN LYKKELIG, HVIS JEG ER VÆK.
JEG VAR DIN VEN.
HUSK DET.
Nej, nej, nej...
Kom nu... Nej, gør det ikke.
-Hej, det er hos Adele Ferguson... -Pis!
Hvornår er vi der?
-Om tre minutter. -Tak.
Alarmcentralen?
Adele? Adele!
Adele!
Kom nu.
Adele!
Pis.
Adele! Luk mig ind!
Okay, kom nu.
Kom nu.
Pis! Nej!
Adele!
Pis!
Tænk på en dør.
Man kan kun rejse til steder, man kender.
Tænk på en dør.
Du skal visualisere detaljerne.
-To, tre, fire... -Kom med mig.
Jeg vil vise dig noget.
...fem, seks, syv...
...otte ... ni...
...ti.
-Adele? -Ikke længere.
-Jeg kan ikke bevæge mig. -Det er heroinen.
Det er et los i røven, hvis man ikke er vant til det.
-Den her stemme kræver lidt tilvænning. -Adele, hvad sker der med mig?
Du får ikke lov til at tage ham fra mig, Louise.
Troede du virkelig, jeg ville lade dig gøre det?
Hvad laver du?
Nej... Lad være, Adele.
Jeg hader det... Adele.
Du aner ikke, hvad jeg har gennemgået for at gøre mig fortjent til det her.
-Den er min. -Lad være...
Nej.
Adam...
BARNSLEY, LOUISE FØDT: 12,12.1989
Hej.
Jeg hedder Louise.
Louise... Louise Barnsley. Ja.
Ja, jeg har en søn. Han er mit et og alt.
Adam.
Nej, jeg er skilt.
Tre år.
Hej.
Er du uskadt? Det lyder som et mareridt.
Jamen det var det også, men jeg er okay nu.
-Hvordan kom du ind? -Jeg vil helst ikke tale om det.
Og det kommer jo heller ikke rigtig dig ved mere, vel?
Mig, og hvad jeg gør.
-Jo, hvis det involverer Adam. -Men det gjorde det ikke, for han var her.
Er han klar?
Ja. Ja, det er han.
-Vil du med indenfor? -Nej tak. Jeg har en aftale.
-Adam, din mor er her. -Mor!
Er alt i orden?
Helt perfekt. Kom så.
Klar?
Kom nu, sønnike.
Farvel, basse.
-Farvel, far. -Farvel, Lou.
HOLBORN POLITISTATION
-Kom her. -Hej.
Det er overstået. Tænk, at det er overstået.
Tror du, det kunne virke?
Det blev nævnt i nogle af de ting, jeg læste. Vi er nødt til at prøve.
Det ville være et totalt tankefuck.
Det er jo ikke, fordi du ikke har oplevet en mand i dig før, vel?
Lad os forlade vores kroppe, tælle til fem og så bytte.
Jeg elsker dig.
Jeg elsker også dig. Alt ved dig.
-En, to, tre... -En, to...
-...fire, fem... -...fire…
Det virkede.
Jeg har det underligt. Jeg kan ikke lide det, Rob.
Skift tilbage, Rob. Jeg kan ikke lide det.
Det er ikke sjovt. Hvad laver du?
-Rob? -Undskyld.
Du skulle aldrig have vist mig det, Adele. Jeg kan ikke miste det nu.
Hvad laver du?
Det er ikke morsomt længere, Rob.
Rob, jeg vil ikke.
Det er okay.
Må denne ring altid minde dig om den kærlighed, jeg føler for dig.
Jeg kan godt forstå, du elsker ham. Han er da rimelig perfekt, ikke?
Alt, hvad jeg er, giver jeg dig.
Alt, hvad jeg har, deler jeg med dig.
Jeg elsker det her sted. Jeg ville blive for evigt, hvis jeg kunne.
Jeg lover at elske dig, være trofast og loyal...
...resten af vores liv sammen.
Resten af vores liv sammen.
"Så hvad fik du tiden til at gå med i dag?"
"Jo, om morgenen blev jeg gift, og om eftermiddagen...
Det ved jeg ikke."
-Hvad skal vi lave i eftermiddag? -Lige hvad vi har lyst til.
Verden er vores blæksprutte nu. Det er bare os.
Og Adam?
Ja.
Jeg elsker dig, Louise Ferguson.
Jeg elsker også dig, David Ferguson.
Mere end du drømmer om.
Hvor skal vi hen på bryllupsrejse? Hvad synes du, Adam?
Orientekspressen?
Eller et caribisk krydstogt.
Jamen du hader jo skibe.
Du har altid sagt, at du hader skibe.
Måske har jeg forandret mig.