"Alžírsko je Francie."
"A kdo z vás, dámy a pánové,
by se zdráhal použít všechny prostředky k zachování Francie?"
François Mitterrand, Ministr vnitra 12. listopadu 1954
ALŽÍRSKO Věznice Barberousse
19. června 1956
Veď nás v životě i ve smrti a chraň nás před pekelným utrpením.
Sláva Tobě, Pane.
A pokoj poslům.
Chvála Alláhovi, Pánu vesmíru.
Kávu?
Cigaretu?
Zabano.
Odvahu!
Bůh je s tebou!
Odpusť mi zlo, které jsem spáchal.
Já umřu, ale Alžírsko bude žít!
Ať žije Alžírsko!
ALŽÍRSKÁ ELEKTŘINA A PLYN
Ivetone!
Zadržte ho!
Ani hnout!
O NAŠICH ZRANĚNÝCH BRATRECH
Policie, otevřete!
-Otevřete! -Ano, už jdu!
Otevřete!
Hélène Ivetonová?
Ano?
Posaďte se!
Váš manžel nastražil bombu v továrně. A věříme, že existuje i druhá.
Kde jste byla dnes ráno?
Začínám velmi brzy a končím ve dvě hodiny.
Prý k vám chodí spousta lidí.
Mám přátele, ano. Je to zločin?
-Stýkáte se s Araby? -Tohle je arabská země.
Myslíte si, že je to země?
Posaďte se!
PAŘÍŽSKÝ REGION, O DVA ROKY DŘÍVE
-To je pro mě? -Ano. Nepijete?
Ano, ano.
-Zvete často na skleničku cizí lidi? -Ne, pouze výjimečný tanečníky.
Ale pokud jste cizí člověk, beru to zpět.
-Odkud jste? -Z Alžírska.
Přijel jsem do Paříže na vyšetření. Zřejmě mám problém. Potíže s dýcháním.
Zdejší vlhkost prospívá mým průduškám. Takže jsem tu.
Chápu.
A co děláte vy?
Dneska mám volno.
Ne, podvádíte.
Můj život možná není moc vzrušující, ale mám tajnou zbraň.
Svůj pohled.
Dáte si něco k pití? Teď jsem na řadě.
Ano.
Už odjíždíte?
Kterým směrem jedete?
Můžete mě vzít? Přišel jsem pěšky.
Jsem v hotelu Café Bleu.
Kdo to byl?
Co na tom záleží?
Všichni ti chudáci, co nemají co říct.
Ale já tancuju, s kým chci. Dělám si, co chci!
Pokud bude můj syn jako oni, přísahám, uškrtím ho ve spánku.
-Ani my nejsme všichni takoví. -Chcete něco vědět? Jsem Polka.
Se vším, co tady slýchám už od dětství, nemusím přehánět.
-Polka? Odkud přesně? -Proč? Zajímá vás to?
-Znáte to tam? -Ne, ale rád bych. Jsem komunista.
Pokud vás to zajímá, mám několik zajímavých příběhů o komunistech.
Víte něco o politický policii?
Zatýkání, politický vězení?
Víte, komunismus je skvělej.
-Teoreticky. -Jste často takhle agresivní?
-Jsem agresivní, protože mám názor? -V mé práci platí Araby polovičně.
Pracujete každej den, jen abyste mohli přežít.
A jen když máte správnou barvu. Kdo o tom mluví, kromě komunistů?
Taky mám historky.
V Den osvobození Francie se každej stal odbojářem.
V tý době byly v Sétifu a Guelmě zmasakrovaný tisíce muslimů.
Říkají vám ty jména něco?
Ale kdo o tom mluví?
-Máte štěstí. -Myslíte?
Ano, můžete svý příběhy vyprávět!
S komunisty u moci bych si tím nebyla tak jistá.
Ale stejně řeknete, že jsou to kapitalistický lži.
Nespravedlnost vidím každej den.
Můj otec uvízl tam,
v Polsku.
Úřady mu brání v návratu.
Nemůžu vás odvézt do Café Bleu.
Kvůli synovi.
Je to na druhý straně města.
A pak... nemám náladu.
Díky aspoň za přiblížení.
Hezkej večer.
Ivetonová, běžte.
Hélène?
Hélène!
Zbláznila ses?
Slyšela jsem ho mňoukat, byl tak ztracenej.
Kde seš teď?
V tvým náručí.
Ne, myslím tvou ruku.
V dolní části tvých zad.
To je legrační, cítím, že seš výš.
-Ano? -Jo.
-Cítíš mou ruku? -Jo.
Sjedu ti dolů po zádech.
Pak...
podél pásku.
Pomalu...
Zastavím se.
A tam, nehty,
na tvém břiše.
A pak?
Na krk.
Položím ti
hlavu na rameno.
A dýchám.
A moje ruka sjede dolů,
aby ti rozepnula pásek.
Bojíš se! Křičíš, řveš.
-Někdo, kdo je... -Mladá žena?
-Praštíš se. -Někdo, kdo něco drápe?
A má drápy. Tygr?
King Kong, mami. Jste hrozní.
King Kong. Jo.
U nás je velké fotbalové hřiště.
Umíte hrát fotbal?
Tak trochu, ale Henri je fakt dobrý.
Kdo je Henri?
Můj kamarád. Je jako můj bratr.
Hélène mi řekla o vašem manželovi.
Jsme tady, mami!
Co říkala?
Jsi komunista, Fernande?
Jo.
Jako můj otec. Vždycky jsme byli komunisti.
Co to do tebe vjelo?
Nenechávej mě takhle samotnýho!
Haló, je tam někdo?
Lezeš mi na nervy.
Proč jsi to řekl?
Nemusím se tvý mámě líbit. Nemusíme řešit politiku.
Musíš se jí líbit!
Vžij se do její situace. Alžírsko je daleko.
Ty se vracíš domů. A co já?
Nechci, aby se bála.
Nechci, aby mi znovu říkala, že jsem se rozhodla špatně.
Proč se tak směješ?
Už ses rozhodla?
Kdybych se rozhodla, řekla bych ti to.
A ty to neříkáš?
No... říkám,
že s tím tvým hloupým úsměvem
a do očí bijícím nedostatkem diplomacie, že já, Hélène,
docela příčetná a o něco starší než ty,
jsem se rozhodla...
Promiň.
-Já jsem otec. -Těší mě.
Matka.
-A kdo je ten chlapec? -Jean-Claude.
A tohle jsou mí kámoši. Henri a Baya.
-Těší mě. -Dobrý den.
Tak na zdraví!
To je zvláštní.
Je to jako v hotelu.
V penzionu.
Víš?
Prostě to není, jako bychom se sestěhovali.
Cestou sem jsem viděla tři ulice.
A teď jsem tady.
A vím, že venku je celý město lidí
a ulice a semafory.
Ale já to neznám.
Kam jdeš?
Fernande!
Zavři oči, otevři pusu.
Počkej.
-Tak co? -Je to dobrý!
To je ftaïr.
Alžír je tvůj domov.
Miluju tě.
Kupte si Alžírské noviny , 15 franků.
Alžírské noviny , 15 franků.
JSEM VINEN.
JE TO STRAŠNÝ ZLOČIN.
ZACHRÁNÍM SI HLAVU?
Podívejte, co jsme ulovili!
Henri,
podej mi toho ježka!
-Tady. -Díky.
PLÁŽ ZAKÁZÁNA PRO PSY A ARABY
-Chceš ochutnat? -Jo!
-Je to dobrý? -Jo.
Tady, zkus to.
-Kdy odjíždíš? -Na konci příštího měsíce.
-A kam? -Do Miliany.
57. prapor.
Jen si mě představ v uniformě.
Chce se mi zvracet.
Obrana!
Pojďte sem.
No tak.
Co tady děláte?
Malá stranická schůzka?
Jen hrajeme. To není zakázaný, ne?
Ano?
A tohle není zakázaný?
Čí je to?
Chcete si hrát, že?
No tak, rozdělte se.
-Rozdělte se! -Honem, vy kuny.
Honem.
Chcete k tomu něco říct?
Tak jo, pohyb!
Honem.
No tak, rychle.
-Vy máte kočku? -Ne, to ona.
Je to malej tulák.
-Jak se jmenuje? -Titi.
A někdy i Attila.
To není stejný, že?
Mění se to podle mý nálady.
-Častěji je to Attila. -Ale ne! Pochcal mě!
-Tady to vidíš! Ven, Titi! -O nic nejde.
Pořád dělá blbosti. Sníme ho, uděláme z něj pečeni.
-Jsi zlej! -Pečenej Titi.
Ne, nech toho.
No tak!
Teď si hraje na neviňátko.
Fernande, můžeš mi pomoct?
Teď můžete očekávat cokoli.
Odsouzený popravujou bez odvolání. Mučí všechny, i ženy.
Snaží se zabít hnutí, všemi prostředky.
-Takže co? Neuděláme nic? -To jsem neřekl.
Uděláme to, co jsme řekli.
Jo, ale buď opatrnej.
Čím míň mluvíš, tím míň riskuješ.
Díky.
-Co má Henri za lubem? -Co tím myslíš?
Co má v plánu? Víš o tom něco?
Ne.
Ano?
Takže bude sloužit se svým plukem Francii?
Kdyby sloužil Francii, nebyla bych jeho žena.
Uvědomuješ si, co říkáš?
Udělá, co musí.
Sama jsi to říkala.
Kdo ve Francii nepodporoval okupaci, šel do odboje.
Tady je to stejně.
Ptala jsem se Henriho, jestli se mnou chce dítě.
A co řekl?
Vyprávěl mi, že během masakrů v Konstantinu
viděl parašutistu, kterej držel v náručí alžírský dítě.
Ten malej pořád brečel, protože měl hlad.
Otřel si hlaveň pistole kapesníkem.
Dal mu ji do pusy, aby sál,
aby se uklidnil,
a vystřelil.
Přímo do pusy.
Před matkou.
Už víc než sto let se k nám chovají jako ke psům.
Musí to skončit.
Když budem dělat to, co oni, neskončí to.
Pro tebe je to snadný.
-Seš Francouzka. -Ano?
Mluvíš nesmysly.
Dobrou noc.
Co se děje?
Naše životy jsou jedna věc.
Ale já mám syna.
Máme syna.
-Rozumíš? -Uklidni se.
Já jsem klidná.
Co má Henri za lubem?
-Do čeho tě chce zatáhnout? -Nenechám se zatáhnout. Jsem stejnej.
Takže co?
-Co budete dělat? Zabíjet lidi? -Nejsem blázen!
Tak mi lži!
Říkej mi lži.
Všichni to tak dělají. Lži jsou dobrý.
Není to složitý.
A pokud s ním o tom musíš mluvit, pak jděte jinam!
Kamkoli, ale tam, kde vás neuslyším!
Já chci všemu věřit!
Tak mi pomoz!
Jo.
Ano?
Pojďte dál!
Dobrý večer.
Je tady Fernand?
Ano.
Je tu tvůj otec.
-Máš se? -Co se děje?
Musíš někoho ubytovat. Jen na dva dny.
Nemůžu ho mít doma.
-Jo. -Díky!
-Kde je? -Támhle.
Hélène, omlouvám se za nepříjemnosti.
Díky, bratře.
Dobrý večer.
Pojď se mnou.
Pánové důstojníci ozbrojených sil,
páni soudci,
dámy a pánové,
povstaňte!
Předseda Soudního dvora Roynard.
Do řady!
Pozor!
Pohov.
Předveďte obviněného.
-Zrádce! -Vrahu!
Fernande?
-Zrůdo! -Parchante!
Ticho.
Obviněný, vstaňte.
Pan Iveton, Fernand. Narozený 12. června 1926
v Clos Salembier v Alžíru.
Povoláním soustružník v továrně Alžírská elektřina a plyn.
Ženatý s Hélène Ksiazekovou
a adoptivní otec Jean-Clauda Ksiazeka.
Soud bude muset odpovědět na příslušné otázky v obžalobě.
První otázka:
Je obžalovaný vinen tím, že se dne 14. listopadu 1956 v Alžíru
pokusil zničit budovy prostřednictvím výbušné látky?
Druhá otázka:
Byly tyto činy spáchány v budovách sloužících k bydlení?
Pane Ivetone,
jaké jsou vaše politické názory a aktivity?
V 16 jsem se přidal k Mladým komunistům.
V roce 1948 jsem se stal bojovníkem Alžírské komunistické strany.
Byl jsem tajemníkem buňky v mé čtvrti Le Clos Salembier.
Když byla roku 1955 strana zakázána, pozastavil jsem činnost.
Krátce před pokusem o útok
jste se údajně připojil ke skupině spojené s Frontou národního osvobození.
Můžete to potvrdit?
Byl to jediný způsob, jak vyjádřit naše myšlenky.
Chtěl jsem jednat dle svého politického přesvědčení.
Chtěli jsme dosáhnout rovnosti pro alžírský lid.
Považuji se za Alžířana. Ne všichni Evropani jsou proti Arabům.
Pane Ivetone, držte se faktů, nebo vás usadím.
Při zatčení u vás byly nalezeny papíry,
které naznačovaly, že mezi 19:25 a 19:30
měly vybuchnout dvě bomby.
O té druhé bombě nic nevím. Na schůzce jsem ji odmítl převzít.
Druhá bomba byla nalezena v dodávce naproti policejní stanici v Alžíru.
Byla zneškodněna, stejně jako ta první, jen díky pečlivosti policie.
Fernande Ivetone, jak si můžeme být jisti, že to byl váš první čin?
Ta druhá bomba nebyla moje.
Jak vám máme věřit?
Máte na rukou krev?
Opakuji, že jsem Alžířan.
Udělal jsem to za alžírský lid a jeho budoucnost.
Neudělal bych to, kdybych myslel, že tím někomu ublížím.
Přesto jste tu bombu nastražil v provozní místnosti,
vedle šaten dílny,
v blízkosti obytné vily na pozemku,
a zejména plynoměrů a vysoce hořlavých a výbušných zařízení.
Tovární vila se nachází víc než 100 metrů od objektu.
Zaměřoval jsem se pouze na materiál.
A bomba měla vybuchnout po pracovní době.
Všechno jsem promyslel, aby se nikomu nic nestalo.
Uvedl jste několik jmen.
Odmítáte nám však sdělit totožnost osob zapojených do sítě.
Dám vám poslední šanci, abyste nám řekl jména všech kompliců.
Řekl jsem všechno, co vím. Nebudu si vymýšlet.
Žádám soud, aby soudil pouze mě.
Je známo, že jste měl blízko ke zrádci Henrimu Maillotovi. Ano?
Známe se od dětství. Vyrostli jsme spolu.
Věděl jste o jeho plánu unést 5. dubna 1955
zásilku vojenských zbraní?
Ne.
Mluvíme o 123 samopalech,
140 revolverech, 57 puškách, granátech, různých uniformách.
Dost na vyzbrojení několika povstaleckých komand.
-Nic o tom nevíte? -Ne.
Posaďte se, pane Ivetone.
-Během mého zadržení... -Později, pane Ivetone.
Předvolávám svědka číslo jedna.
Udělal víc než muslim,
protože nebylo jeho povinností se obětovat.
A za to půjde rovnou do nebe.
Nech Henriho tam, kde je.
Najdi ty zkurvysyny, kteří ho zabili.
A všechny je zabij.
Věděl jsi, co chce Henri udělat?
Takže... co uděláme?
Počkáme na pokyny.
-Sdružení něco plánuje, ne? -Copak to nechápeš?
Na jedný straně Arabi, na druhý Francouzi.
Prý to není naše věc. Všichni se bojí, ale nikoho to nezajímá.
Dej tomu čas.
Děláš si srandu?
Kolik bude mrtvejch povstalců, než přestaneme čekat?
Když budeme čekat, jsme mrtví.
A co chceš dělat?
-Chceš do toho skočit? -Aspoň jsem navázal kontakt.
Musíme přejít k akci.
Moc mluvíš.
Pozor na jazyk, dostaneš nás do potíží.
Ty rozhodně neriskuješ.
-Cizinče. -Neurážej mě, ty idiote.
Jakej je v tom rozdíl? Pokud s náma nebudeš bojovat, co budeš dělat?
Tenhle kontinent na nás kašle.
Všichni Alžířani patří sem!
-Když se nespojíme, je to v háji. -Moc mluvíš.
Přestaňte!
Jeho smrt nebyla zbytečná!
SMRT ZRÁDCŮM
SDL se rozhodly vytvořit skupiny.
Existuje dohoda s Frontou.
Když se rozhodneš připojit,
je to individuální.
V každý skupině je nás maximálně 4 nebo 5.
Ostatní neznáme. Vyhýbáme se jménům.
Já jsem spojka s těmi, kdo dávají pokyny.
Nikdo nejedná sám. Vídáme se jen na schůzkách.
Pokud tě zatknou, určitě tě budou mučit.
Nejlepší případ je vězení.
Nejhorší trest smrti.
Musíš být připravenej přejít do odboje.
Přetrhat vztahy s rodinou.
Ať se stane cokoli.
Buď opatrnej.
Tento materiál se našel na místě činu?
Ano, je to bomba, kterou zneškodnili pyrotechnici.
Přečetl jsem pasáž zprávy forenzního o obou výbušných zařízeních.
"30. září 1956 došlo v mléčném baru a kavárně v Alžíru
k různým výbuchům způsobeným stejnými zařízeními."
"9. listopadu v ulicích Michelet a Colonna d'Ornano."
"12. listopadu ve voze v ulici Michelet,
na nádraží Hussein Dey a v Monoprix v Maison Carrée."
Mluvíme tu o ohavné zkáze,
mrtvých
a stovkách zraněných, některým amputovali končetiny.
Komisaři Huguesi,
potvrzujete výpověď pana Ivetona po jeho zatčení?
Ano. Přistoupil jsem k výslechu obviněného
a ten mi vylíčil okolnosti a skutečnosti, z nichž je obviněn.
Dal mi tato prohlášení spontánně.
Tato prohlášení jsem učinil po mučení.
Několik dní jsem měl zavázané oči.
Mučili mě vodou, abych řekl věci,
které jsem nevěděl.
Pane Ivetone, nechte nás vyslechnout svědka.
Mé tělo je pokryté ranami. Bili mě jako psa.
-Nechte nás pokračovat. -Mučili mě.
-Pusťte ho! -Mlčte, paní.
-Podívejte! -Pusťte ho!
Pane předsedo, žádáme lékaře, který by klienta vyšetřil
a sdělil nám, kdy k tomuto týrání došlo.
Vyhovuje se.
Soud se přerušuje za účelem vyšetření obžalovaného.
Zasedání bude pokračovat ve 14 hodin.
Můžete si to sundat, prosím?
Váš právník mi řekl, že zranění datujete na 14. listopadu,
kdy jste byl zatčen.
Dolů.
Podívejte se nahoru.
Můžete vstát, prosím?
Měl jste krvácení
v moči nebo...
Doktore?
Promiňte.
Ahoj.
Mám tohle.
Vážně?
Kalibr .25?
Co s tím máme dělat?
To je z nákladu, co unesl Henri?
Jo.
Kdo je cílem?
To navrhneme my.
Všiml jsem si chlápka.
Buřič, kterej působí s Ultras z Belcourtu.
Znám jeho zvyky.
S tímhle to zvládnu.
-Co tady děláš? -Chci jít s tebou.
-Tohle už nikdy nedělej! -Chci bojovat s tebou!
Nesmíš být venku! Zatknou nás!
Pojďme domů!
Dobrou noc.
Jdi do svýho pokoje.
Co s tebou dělal?
-Klid, neboj se. -Neboj se?
Děláš si srandu?
Přijdeš sem, schováváš lidi.
V noci chodíš s mým synem na ulici.
Je zákaz vycházení. Ale už se nemůžu bát.
-Slíbils, že budeš opatrný! -Potichu.
Budu mluvit, jak se mi zlíbí.
Jsem tady jen kvůli tobě.
Chtěla jsem, abychom měli společný život.
Ale teď, s tím vším... Dívej se na mě!
Víš, že žijeme jen jednou?
Nemůžu jen přihlížet.
Ale my něco děláme.
Jsme tady.
Neutíkáme. Zůstáváme. Žijeme s ostatními.
-Přestaň. -Jestli to tak půjde dál, odejdeme.
Jean-Claude a já odejdeme.
Přestaň!
Smrdí to tu smrtí, Fernande!
Ty nejseš ženatej se mnou, ale s Henrim.
-Tohle šílenství... -Drž hubu!
Chceš odejít? Tak vypadni!
Vezmi si věci. Vrať se do Francie.
Když nebudu bojovat, nebudu se moct podívat sám sobě do tváře.
Stejně jsme v háji.
S dovolením.
Jedna osoba. Pravá strana, horní paluba.
-Pardon, vy ne. -Mami!
Loď bude odplouvat.
Neboj se.
To je v pořádku. Tady.
Slibuju, že se brzy uvidíme.
A až se to zlepší, vrátíš se.
Napíšu ti. Mám tě ráda.
No tak, běž.
Běž.
Jsem s tebou.
Teď chci vědět všechno.
Nechci, aby ti ublížili.
Pokud se něco stane, vyhoď ty papíry ze stolu.
Co jinýho můžeme udělat?
Nemůžeme organizovat operace a neprovést je. Když jednáme, jednáme.
Telefonní ústředna Mustapha.
-Můžu mít přístup. -Proč ne?
Pokud přerušíme komunikaci, může to způsobit menší rozruch.
Napadá mě jeden cíl.
Seženeme bomby?
Možná přes zprostředkovatele.
Moje továrna.
Když přerušíme potrubí,
bude Alžír v temnotě.
Musíme koordinovat operace, mít přesnej postup,
záložní plán. Promluvím si o tom nahoře a uvidíme, co mi řeknou.
Ať už bylo úmyslem zabít nebo nezabít nevinné lidi,
stále je to trestný čin.
Protože se jedná o trestný čin a protože měl velmi blízko k vraždě,
je tento čin neodpustitelný.
Byla to náhoda, a jen náhoda, pane Ivetone,
která zabránila, abyste se stal vrahem.
Co by se stalo, kdyby bdělost vašeho předáka
neumožnila zneškodnit smrtící zařízení?
Co byste udělal, kdybyste svůj zlovolný čin dokonal?
Nepřidal byste se jako váš přítel, zločinec Henri Maillot, k odboji?
Nevzal byste do rukou zbraně, abyste páchal další zvěrstva
na svých vlastních spoluobčanech, na své vlastní zemi?
Jste zrádce, Fernande Ivetone.
Naší povinností je nenávratně vás zneškodnit.
Je naší povinností zabránit opakování zvěrstev, k nimž došlo v nedávné době
a která uvrhla město do smutku.
Vzpomeňte si na ty děti, které byly zmrzačeny v mléčném baru,
na ty v alžírském autobusu.
Vzpomeňte si také na Francii,
jejíž prestiž a vliv ve světě byly těmito zrůdnými činy narušeny.
V důsledku toho žádáme,
aby byl obviněný uznán vinným z činů, které jsou mu kladeny za vinu,
a aby byly použity články 2, 434
a 435 trestního zákoníku.
Žádáme trest smrti.
Teď má slovo obhajoba.
Pan Smadja,
jmenovaný soudem.
Pane předsedající, páni soudci.
Mluvíte o příkladnosti,
pane komisaři,
a máte pravdu.
Francie musí jít příkladem.
Francie je zemí práva. V tom spočívá její prestiž.
V této souvislosti
bych nejprve rád zdůraznil, jak málo času jsme my,
advokáti, dostali na přípravu obhajoby.
Můj klient se nedopustil činu, který by ohrožoval obydlí.
Bomba byla umístěna v nepoužívané budově.
Fernand Iveton vyjádřil svůj záměr nezpůsobit žádné oběti.
Kromě toho
se ve znalecké zprávě o bombě,
kterou jste četli
a ke které jsme předtím neměli přístup,
uvádí,
že má bomba
malou ničivou sílu.
Že má jen malý dopad.
Dosah maximálně 3 až 4 metry.
Tudíž
činy spáchané v této opuštěné místnosti
tedy směřovaly pouze k nízké materiální škodě,
bez úmyslu poškodit lidský život.
Tyto skutečnosti jsou pokusem o sabotáž.
A já žádám překvalifikování trestného činu.
Co je to za terorismus,
když nebylo úmyslem zabíjet?
Soud musí rozhodnout o konkrétní věci, která byla přidělena.
Pane předsedající, páni soudci,
tento muž
je dnes před vás předveden v obtížných podmínkách.
Doba se vyznačuje
extrémní tvrdostí.
Více než kdy jindy potřebujeme spravedlnost
a spravedlnost
vyžaduje
nezaujaté prozkoumání faktů.
Pohov.
Obviněný, vstaňte.
Po vyslechnutí jednotlivých stran
a s přihlédnutím k tomu, že lékařská zpráva
nemohla stanovit datum zranění obžalovaného,
dospěl soud po poradě k rozsudku.
Na první otázku
soud většinou stanovenou v článku 90 vojenského soudního řádu
odpověděl: "Ano, obžalovaný je vinen."
Na druhou otázku:
"Byly budovy obydlené?"
Ano.
V důsledku toho
odsuzuje soud nevojáka francouzské národnosti
Ivetona Fernanda k trestu smrti.
Usekněte mu hlavu!
Vrahu!
To znamená, že mu bude useknuta hlava v prostorách alžírské věznice,
na základě článků
2, 12, 26, 36, 434 a 435 trestního zákoníku
a článku 5 zákona ze dne 16. března 1956.
Tento rozsudek je účinný s platností od dnešního dne.
-Francouzské Alžírsko! -Ať žije Francie!
Smrt nepřátelům!
Slyšení končí. Můžete odvést odsouzeného.
-Právě jsem podal kasační stížnost. -A kdy dostaneme odpověď?
-Záleží na tom. -Záleží na čem?
Na tom, kdo převezme jeho případ.
-To bylo předmětem mé schůzky. -Řekněte mi, co se opravdu děje.
Soudní proces s vaším mužem byl šaráda.
Stejně jako všechno, co se u tohoto soudu děje!
Muž, který předsedal, Roynard,
je zaprodaný speciálním pravomocem.
Pracuje přesčasy u soudu, aby získal plukovnickou výstroj.
Šest hodin slyšení u tak důležitého případu
a tak otřesné odsouzení, to není možné.
To, co nazýváme spravedlností, je vyřizování účtů.
-Pak musíme jet do Francie. -To je složité.
Pro Paříž je teď důležité pouze posílení vztahů se Spojenými státy.
Americká vláda lobuje proti zachování kolonií.
Francouzská vláda tedy hraje na antikomunismus.
Chtějí, aby uvěřili, že Francie bojuje za společnou spásu.
Po výprasku, který dostala armáda v Indočíně, zešíleli.
Tento případ je pro ně darem z nebes. Je to trapné pro všechny.
Proto se strana nezapojila dříve.
Musíme tedy najít důležité lidi, kteří ho podpoří.
-Aby se o něm mluvilo. -Má pravdu.
Můžete být naší spojkou v Paříži?
Především můžeme otřást tiskem. L'Humanité, Libération...
Zapojíme je.
Můžeme se pokusit získat intelektuály,
uspořádat tiskovou konferenci v Paříži, demonstraci...
Nemohli jsme ukázat jeho zranění, ale možná...
Může napsat hlášení o tom, co zažil, o mučení.
Musíme aktivizovat veřejné mínění.
Šéf tě chce vidět.
Hned teď?
Neberte to osobně, Hélène.
Mám vás moc rád, vždycky jste pracovala velmi dobře.
Ale...
mám také rodinu.
Jo, jasně.
Dobrý den. Tohle jsem přinesla panu Ivetonovi.
-Jaké jméno? -Fernand Iveton.
Tímhle hlasem jsi okouzlil svou ženu?
Ne, bylo to při tanci.
A jak vím, že skutečně existuje?
Nemáš ani snubní prsten.
Jejímu kamarádovi se v továrně zasekl snubní prsten ve stroji.
Nemá tři prsty.
Proto mi nedovolila nosit ho do práce.
Ukaž.
Tak pojď.
Prsty od sebe. Takhle.
-Je to dobrý? -Je to začátek.
Není to tolik, jak jsme doufali. Ale bude toho víc.
Ale nic tam není!
Nic tam není!
Je tam jen pár řádků!
Počkejte! Mám i dobrou zprávu.
Pan Nordmann získal přímý kontakt ve vládě.
Mitterrand, ministr spravedlnosti.
Už mu dal Fernandovo prohlášení o mučení.
To on rozhoduje o popravách.
Nikdo mu nebude oponovat, pokud udělí milost.
Prezident Coty potvrzuje jeho rozhodnutí.
Uspořádáme schůzku, požádáme o odpuštění.
Dostaneme ho.
Nikoho nezabil.
Budete bojovat, Hélène, já to vím.
Ale co vy víte?
Říkáte mi to, jako bych byla skvělá.
Jako bych byla statečná.
Ale mýlíte se.
Mýlíte se.
Chcete vědět, co si říkám? Že jsem husa!
Byla jsem hrozná husa!
Zamilovala jsem se do něj a přijela jsem sem se svým synem.
Je to tak, přesně to si říkám!
Nechci tu být. A nemůžu nic dělat!
Nemůžu nic dělat.
V ulicích Alžíru bylo poškozeno asi 50 budov.
Na vyproštění obětí z trosek okamžitě pracovali hasiči,
vojáci a týmy dobrovolných lékařů.
15 lidí bylo zabito a stejné množství vážně zraněno.
Příčina výbuchu bude známa až po zveřejnění výsledků vyšetřování.
Násilím tak končí týden,
který se nesl ve znamení jasného přitvrzení terorismu.
Nálada je opět napjatá
a obavy obyvatel obou komunit jsou opět patrné.
Obáváme se, že nadcházející dny přinesou další nepokoje.
Drž se. Mám tě rád. Jean-Claude.
Máš se?
Jde to.
-Chicki. -Abdel Aziz.
Něco novýho?
FLN vyzvala ke generální stávce, aby vyvinula tlak na OSN.
Poldové a armáda jsou jako šílení.
Polovojenské organizace jsou všude.
Přistáli s generálem Massuem.
Drží město, všechno rozbíjí.
Je to tady,
tohle je válka.
Vím, kdo seš.
Myslíš si, že jsme stejní?
Jak se opovažuješ na mě tak dívat?
Počkej, ptám se. Zabils?
-Nech ho, prosím. -Počkej. Ptám se tě.
Zabils, nebo nezabil?
I ženský jsou tu schopný zabíjet.
A ty seš tady, seš pyšnej. Ale cos udělal?
Bojovals?
Ale tady bojujou všichni. Všichni!
Nejseš hrdina, protožes bojoval.
Chápeš, co znamená zabíjet? Rozumíš?
Pane předsedo?
Připomíná mi to
období,
které bylo moc těžké.
Za první světové války
jsem viděl zastřeleného mladého důstojníka.
Dezertoval.
Těsně před svou smrtí
mu generál řekl:
"Víš, chlapče,
ty taky umíráš pro Francii."
Ustupte!
Pletu ti svetr.
Cože?
Svetr!
Budeme bojovat. Všichni to musí vědět.
Jak se cítíš? Mluv o sobě.
Mám strach.
Seš tak statečná.
Seš tak silná.
Vidím tvý oči.
Hladím tě po vlasech.
Trochu ti zvednu ty tvý krásný vlasy.
Vezmu tě za ruku.
Tvou malou porcelánovou ruku.
Pohladím ji.
A pak se přesunu k tvým bokům.
Cítím na sobě tvý tělo.
Celý tvý tělo na mně.
Vezmu ruku.
Jdu nahoru podél tvých zad,
položím ti hlavu na ramena.
Políbím tě na ústa.
Má milovaná Hélène, lásko mého života,
brzy se opět setkáme.
A když se už nesetkáme,
řekneš si, že je to moje vina.
Jsem zrádce.
To není hezké slovo.
A přesto jím jsem, dvakrát.
Zrádce Francie, téhle nespravedlivé, nelidské Francie,
a díky tomu jsem silný a živý.
Vím proč, cítím proč.
Ale taky jsem zradil tebe.
Lhal jsem, abych tě ochránil.
Tebe, tvého syna.
Říkala jsi, že žijeme jen jednou.
A já riskuju, že vás ztratím.
Jak jsem to mohl udělat?
Chtěl jsem žít s tebou v této svobodné zemi.
Moc tě miluju, drahá.
Prosím tě o odpuštění za všechno, co jsem ti udělal.
Hélène, má lásko, buďme hrdí na to, že jsme bojovali.
Protože vím, viděl jsem,
že i ty jsi bojovala se mnou, se životem, který jsi chtěla.
Tisknu tě ke svému srdci.
AŤ ŽIJE SVOBODNÉ ALŽÍRSKO!
Ivetone!
Ať žije Alžírsko!
Ten den byli popraveni:
Mohamed Ben Ziane Lakhnèche.
Odvahu.
Mohamed Ben Khiar Ouennouri.
Fernand
Iveton.
Kávu?
Cigaretu?
"Jsem si jistý osvobozením Alžírska od kolonialistů."
"Evropané a muslimové budou moci i nadále žít rovnoprávně."
Poslední slova Fernanda Ivetona.
Fernand je pohřben na hřbitově Bologhine v Alžíru.
Hélène Ivetonová zemřela roku 1998 a je pohřbena v Arcueil ve Francii
s Fernandovým portrétem a dopisy, které jí poslal z věznice Barberousse.
V letech 1954-1960 bylo v Alžírsku
za prezidenta René Cotyho popraveno 198 odsouzených.
45 pod vedením Françoise Mitterranda, ministra spravedlnosti.
Všichni byli Alžířané.
Volná adaptace románu Josepha Andrase "O našich zraněných bratrech".
České titulky M. Šimonková Filipová S PRO ALFA 2023