PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Ani nevím, jak se jmenuješ.
- Johnny. - Johnny?
Johnny!
- Jo, Johnny. - Paráda, Johnny!
- Johnny! - Pojď, Johnny!
Jo, Johnny!
Ano!
KŘEHKÉ
NA MOTIVY ROMÁNŮ ELÍSABET BENAVENTOVÉ
- Nakonec se vám to protáhlo? - Jo.
Bavila ses?
A ty? Jak to včera šlo?
Já?
Fajn večer s klukama.
Prý si to na Ibize užili.
Všechno v pořádku?
Moc alkoholu.
V lednici je džus.
I když pivo je prý na kocovinu lepší.
Líbí se ti to? Nebo je to na sraz YouTuberů moc?
Sluší ti to.
Tak jo.
Běž do postele.
Možná budou zvonit…
Čekám balík. Mohla bys zůstat doma?
Neboj se. Nikam nepůjdu.
podlá BÍDNÁ hmyz zrada podvod DĚVKA
KŘEHKÉ
7. BALÍK
Co tady děláš?
Co kdyby tu byl Adri?
Dobře, přiznávám, že jsem to odkládala,
protože…
Však víš proč.
Ty to máš stejně.
Víš co? Přijď zítra ke mně na snídani.
Adri je pryč.
A můžeme to probrat osobně.
Nasnídáme se?
Ne.
Ne?
Chceš jít někam ven?
Ne, nemůžu. Vážně, Víctore, možná jindy.
V každém románu je snídaně. Nemůžeš nechat postavu umřít hlady.
Umírám hlady.
Poslyš…
Pamatuješ na ty osvěžovače, co bývaly kdysi v autech?
- Pověšené na zrcátku. - Přesně.
Možná bychom mohli rozeslat tyhle osvěžovače s naším heslem:
„Osvěžovače už nejsou osvěžovače.“
Myslíš poslat poštou?
Ano.
Všem klientům?
Ano.
- Stará dobrá pošta, jo? - Ano.
Ano, tak se to k nim najisto dostane.
Je to hmatatelné, ucítí to.
Lidi ještě kontrolují poštu?
Jasně…
Jo, máš pravdu. Je to moc staromódní.
Je to super nápad. Jen to musíme vyladit…
Ne, je to kravina. Tečka.
A je to tu zas.
Děláš to samé co minule.
Co?
Necítím se špatně, protože máš dobré nápady.
Dobře, tak…
promiň.
Nemusíš se každých pět minut omlouvat. Nejsem naštvaný.
Dobře.
Přijdeš ke mně na večeři?
Ještě nevím.
Jsi naštvaný.
To je tvůj problém.
Mícháš pracovní a osobní věci. To je na nic.
- Promiň. - Kam jdeš?
Domů.
Pracovat. Protože dneska… to tady moc nejde.
„Mileniální žena je precizní, ale ne posedlá,
rezervovaná, ale ne submisivní,
obezřetná, ale ne paranoidní.“
Paranoidní? Fakt? Co to je za sračky?
To je děs. Chtějí nám namluvit, že je to odborný sociologický výzkum.
Jako by to byla studie o veškeré ženské populaci.
- Musíme něco udělat. - Já bych je spálila.
- Modernějšího než inkvizice. - Bojkot.
Co?
Bojkot toho vydavatele… třeba graffiti.
Nebo, já nevím, naházet před vchod shnilé maso.
To je hnus. Něco, co jim bude vadit.
- Ne, takhle nehrajeme. - Dobře, ale…
Můžeme je vytrolit na Twitteru. To stačí.
Mně Gloriin nápad nepřipadá tak špatný. To graffiti.
Takže nechceš demonstrovat, protože jít do ulic je hloupé,
ale graffiti na dveřích vydavatelství je fajn.
To je pravda.
Jen říkám, že nás ponižují a my bychom jim to měly vrátit.
Jo. Ale neponižují spolek, komunitu ani nás.
Že nás neponižují?
To víš nejlíp ty. Ty koordinuješ komunitu.
Myslíš, že jste mě zvolily z jiných důvodů?
Lolo!
Lolo.
Víš, co je to obtěžování?
Když tě někdo omezuje u tebe doma.
Musím s tebou mluvit.
- Jsi směšná. - Můžeme zajít na kafe?
- Lolo, prosím! - Daniho jsi oblbla, ale mě ne.
Dáme si kafe a vysvětlím ti to.
Vidíš tu kavárnu?
Mají snídaňové menu. Vynikající kafe,
ale džus není čerstvý. Je skoro stejně falešný jako ty.
Ten hrneček je boží.
Jasně…
- Nechtěla jsem mýt nádobí a ostatní… - Jo.
Nesmím sahat na Adriánovy věci. Jasně.
Promiň.
Jak ti je?
Mám kocovinu.
Jasně.
Já taky.
Taky si myslím, že to odkládáme.
Pamatuješ, jak ses ptala, co od tebe chci?
Jo.
Poznat tě.
Opravdu.
Zjistit, co v tobě je.
A něco tam je.
A toho se trochu bojím.
A ty?
Cítím se s tebou jiná.
Jiná?
Jo, v dobrém.
Jako…
inspiruješ mě.
Dáváš mi nápady.
Povzbudil jsi mě k dopsání knihy.
Děkuju.
Ne, tobě díky.
Za snídani.
V románech se nesnídá.
- Ne? - Ne.
Je to moc nudné.
Takže…
Vždycky ji vynechám.
A…
co bys napsala…
teď?
No…
Sakra, ten balík.
Jaký balík?
- Ano? - Val! To jsem já, Carmen!
Poslala jsem ti tisíc zpráv.
Nemůžu najít telefon.
Hele, když jsi začínala s Adrim, taky ses všeho bála?
Ano, asi jo. Jako všichni, ne?
Jako všichni ne. Já šílím.
Neustále mám dojem, že mě nechá.
- Proč? - To je nejistota a strach.
- Ano, strach. Ale z čeho? - No…
No… Můžu? Jsem nervózní.
Jasně…
Strach, že ho ztratíš.
Z lásky člověk dělá spoustu blbostí.
Obzvlášť, když pije.
Mluvíme o mně?
Jo, jasně.
Mám si s ním jít do práce promluvit?
Promluvit… Mluvíme celý život, Carmen.
Když dva něco cítí, nepotřebují slova.
Sakra, když máš někoho ráda, tak ho máš ráda.
To se neplánuje, prostě se to stane.
Pořád mluvíme o mně, viď?
Samozřejmě.
- Jestli chceš do práce, tak běž. - Jo…
Nebo bych mohla jít nakupovat, abych si vyčistila hlavu,
a pak mu zavolat, ne?
Ale když se mi nic nebude líbit, bude to horší…
Moc přemýšlíš. To prý není zdravé.
Hele, tady máš telefon. Zvoní.
Jo, máš pravdu!
Ty to… nevezmeš?
Víš, oni… Celé léto mi nabízejí levnější internet.
Já… Nechci ho ztratit, protože jsem zatraceně nejistá.
Teprve se poznáváte. Kvůli tomu tě nenechá.
Jo, ale mám pocit…
- Jaký? - No…
- Jaký? - Vezmi to! Nemůžu se soustředit!
- Jasně, jo. - Ano.
MÁMA
Ahoj. Jak to jde?
Vážně? Dneska?
Dobře. Ano.
Až to budu mít, tak ti to pošlu.
Čau.
Chus… Chce dalších 30 stránek.
Dneska. Neuvěřitelné.
- To je skvělé, ne? - Jasně.
Ale musím začít hned, jinak to nestihnu.
Jo. Už jdu.
Nebudu rušit. Nepřipravím tě o Cervantesovu cenu.
Díky.
Hele, Val… Dík, žes mě vyslechla.
- Není zač. - A jestli skončíš dřív
a chtěla by ses třeba projít…
Čekám balík pro Adriho.
Jasně,
skvělé.
Můžeš být aspoň na telefonu, kdybych ti zase volala?
- Jasně. - Ano? Dobře.
Mohly bychom zavolat holkám…
- Carmen, musím psát. - Už mlčím.
- Mám tě ráda. - Drž se.
Típla jsem to tvé mámě…
Promiň.
To nic.
Je zvyklá. Vždycky volá, když mám schůzku.
Mimochodem, máš pravdu.
Z lásky děláme spoustu blbostí.
Víctore…
musím ti něco říct.
- Včera… - Včera…
Včera bylo včera.
Jasně.
Ne, do postele ne!
Prosím, ne!
Jsi v pořádku?
Co?
Ano.
Určitě?
Val, kde jsi?
Jedu navštívit klienta, ale pak bychom mohly někam zajít, ne?
Stalo se mi ve spolku něco hrozného.
Není Adri tenhle víkend v Barceloně?
Já nevím. Můžu napsat do skupiny a třeba se stavíme u tebe.
Ozvi se.
Nereo.
Copak?
Nebylo hezké, jak jsi mluvila s Olgou.
Možná jsem byla ostřejší, ale říká,
že jsem se vyspala s půlkou spolku kvůli hlasům.
- Ty tomu věříš? - Ne.
Podívej… se svou mušličkou si dělej, co chceš.
Ale Olga tě má ráda.
Moc.
Jo, ale to ji neopravňuje šířit tyhle pomluvy. Ne.
Jasně, že ne, ale…
Olga pro tenhle spolek udělala hodně.
Našla dotaci na tyhle prostory, založila sdružení a…
Nechci, aby se cítila nepříjemně na vlastní půdě.
Tak… Já nevím. Promluv s ní, ano?
Omluv se jí.
Ahoj.
Omluv se jí, jestli chceš.
Je to tvoje rozhodnutí, ne?
No, o to ani nejde…
Pojď na pivo, to ti zvedne náladu.
Mám práci. Nemůžu…
No jo. Zapomněla jsem,
že jsi rodiči vykořisťované dítě z dálné Číny.
Jedno mojito a jdeme?
To je ten problém.
Řekneme něčemu „feminismus“, a hned je to manifest.
Tobě se pořád něco nelíbí, viď?
Ne, vůbec ne. Ale…
Nerada držím hubu a krok, když s něčím nesouhlasím.
A myslím, že ty taky ne.
I když to děláš celý život doma.
Nedovol, aby se ti to stalo i ve spolku.
Tak…
Co chceš ty?
Chceš udělat to graffiti.
- Přiznávám, že se mi to líbí… - No, a je to.
Ten časopis o nás mluví odporně.
Nepotřebuješ ničí souhlas.
Co je?
Líbíš se mi.
…má nemoci, kterými trpí dospělí.
Například psychické problémy,
obezitu nebo srdeční potíže…
DANI: MÁMA CHCE TVOJE ČÍSLO. TAK JÍ ZAVOLEJ…
Ať jde do prdele!
- Pardon! - Ne, to já!
- Jste OK? - To nic.
- Určitě? - Jasně.
- Dobře. - Pardon.
Tady?
Vážně věříme v léčivé schopnosti skopového?
Ano.
Na co to tu máš?
Koupila jsem si ho do MasterChefa.
Dětskýho?
Moc vtipné.
Vydrž!
Bolí to moc?
Ani ne. Ale je mi zima na záda.
Ale…
možná bys mě…
mohla zahřát…
Když mě tady takhle
chytíš.
- Tady? - Jo, tam.
- Balík. - Ano, vteřinku.
- Co tu děláš? - Můžu dál?
Lolo, můžeš přijít jindy…
Val, promiň, ale potřebuju tě
teď, a naléhavě.
Ne, počkej!
Pardon?
Lolo, není to…
- jak to vypadá. - Ne…
- Ne. - Ne.
ano ANO je to, jak to vypadá
- Ty hraješ na cello? - Už ne.
Moc mi to připomínalo…
tu paní.
Přijela sem pracovně,
na letní koncertní turné.
Já bych s ní na to kafe šel.
Všechno má své důvody.
- Důvody? - Určitě myslela, že je to správné.
Správné pro ni.
Nechat své děti kvůli Vídeňské filharmonii…
Ty bys nenechala všeho kvůli románu?
Já nemám děti.
Někdy se příležitost objeví, když to nejméně čekáš.
Neudělala bys to?
Nechala bych svého života teď,
ale ne, kdybych měla děti.
Díky!
Nevolala…
jsem ti, protože jsem věděla…
že mi to nezvedneš.
No jo,
já to viděla stejně.
Pořád myslíš, že jsem hrubá?
Lolo, o tom teď nebudeme mluvit.
Jasně…
Ne, zjevně chcete, abych šla.
- Ne, Lolo… - Já to chápu, sakra.
Chcete si zašukat.
Pokud už nejste hotoví.
Lolo.
Jo, myslím si, že jsi hrubá! A někdy lidem ubližuješ!
Měla bys s tím něco dělat, abys nedopadla jako tvá matka.
To jsi přehnala.
- Neznám ji… - Nepodobáme se.
- Jen od tebe… - To by jí prospělo!
- Lituješ toho, cos řekla. - Nepodobáte se.
- Nikdy bys mě nenechala. - Ani ty mě.
- Promiň. - Promiň.
- Za všechno. - Za všechno.
Užij si to.
Uvaříme ji?
Jestli chceš.
SHODA!
ANO, MADRID JE VYLIDNĚNÝ, V METRU JE TO FAJN.
TAK, POVÍDÁNÍ MÁME ZA SEBOU…
SEJDEME SE?
JAIME: PÁNI! TY NEZTRÁCÍŠ ČAS
ŘEKNI MI O SOBĚ VÍC…
JSEM ASTRONAUTKA A ČEKÁM NA SVOU PŘÍŠTÍ MISI
NA NOVOU PLANETU.
PROTOŽE NA TÉHLE E DĚSNÁ NUDA.
FAKT?
Máš to tu hezké.
Tak co je?
Stěhuju se sem.
Já myslela, že jsi na návštěvě.
Budu učit na konzervatoři.
A postarám se o tvého bratra.
Matkou v padesáti… To se ti moc nepodobá.
Taky chci být blízko tebe.
Podívej…
Já teď matku nepotřebuju.
Před 12 lety ano.
Když jsem Danimu vařila, když jsem se učila matematiku.
Nebo když jsem začínala s klukama, to byla katastrofa.
Teď ne.
Dobře,
tak už vyklop to vysvětlení, proč jsi odešla, ať to mám z krku.
Lolo…
Volala jsem…
každý týden.
Ale tys se mnou nechtěla mluvit
ani mě vidět, když jsem přijela.
- Hned jsi běžela k babičce. - Co jsi čekala?
Že tě budu vítat s otevřenou náručí?
Matka musí být vždycky s dětmi, a tys nebyla. Tečka.
Já vím.
Nevěřím, že jde vynahradit ztracený čas,
ale přesto bychom se mohly vídat.
Neznám tě.
Ani ty mě.
Třeba se budeme nesnášet.
Tak mi řekni, kdo jsi.
Vážně…
Chceš vědět, kdo jsem? Teď?
Jsem troska!
Jsem blbej celiak! Nesnáším lepek.
Přešla jsem z piva na vodku.
Kamarádky si myslí, že jsem hrubá a panovačná,
ale já se jen bojím, že je ztratím.
Někdy to vypadá, že mi na nich nezáleží, ale záleží… Moc.
To se mi stává i s chlapy.
Mám se změnit?
Ano.
Ale já neumím být jiná.
Co?
Bomba, co?
Ne.
Upřímně, ani ne.
Čtu… všechno, co sdílíš.
Jsem špatná matka, ale jsem online.
Dnes večer hraju.
Tvůj bratr přijde.
Nemyslím, že se máš změnit.
Ale někdy musíš pochopit, že věci…
nejsou vždycky tak, jak si myslíme.
Jestli mě chceš poznat, zjistíš, že se podobáme.
Já myslím, že ne.
Jsi tak nervózní.
- Už odcházejí. - Zhasínají světla.
Už je volno. Jdeme!
Ne, počkej. Projdeme si plán.
- Chceš vycouvat? - Ne, ale jsem opilá…
- Vzdáváš to. Já to věděla. - Ne.
- No jasně! - Ne.
Dobře, možná. Hele, všude jsou kamery.
Nechytí nás, vážně.
Věř mi.
OMLOUVÁNÍ UŽ NENÍ OMLOUVÁNÍ. NEBO JE?
OMLOUVÁM SE.
Ahoj.
Co to děláš?
- Abych je zmátla. - Ptáka?
Jo, budou si myslet, že to byl chlap!
Ale to přece nechceme, ne?
Bože. Chlapi navíc rádi mluví o svých ptácích.
Takže to nedává smysl.
Dobře, nechala jsem se unést.
- To jo. - Ty jsi ale blbá. Jdeme!
MOJE TĚLO NEZAJÍMÁ TVŮJ NÁZOR
…vůbec ne. Vypadá skvěle.
ADRI: UŽ DORAZIL BALÍK?
Patagonské ovce jí jen jeden druh trávy.
Ujdou míle, aby ho našly. Proto nemají žádný tuk.
Miluju, když tohle děláš.
Co?
Tohle.
Nevím, o čem to mluvíš.
Ale víš.
Hej!
Počkej. Nemůžu to sundat.
Počkej, záda.
- Bolí to? - Ano.
Mám být dole?
Mám kondom.
- Bezva. - Ano.
Dobře.
Počkej.
Počkej, udělám to.
- Ukaž. - Dobře.
Dobře.
Copak? Nemáš rád předehru?
Co? Jo, jasně že mám.
- Nelíbí se ti, když mluvím? - Ne, proč?
Už?
Můžeme naskládat menší krabičky
do větších… takhle.
Výborně.
Dáme na ně víčka…
od malých po velká a vše zavřeme.
Tyhle krabičky jsou, jak vidíte, středně velké.
A uložili jsme je stejně.
Co dál? Naplníme je věcmi, abychom ušetřili místo.
Vybral jsem si například látkové ubrousky
místo papírových, to je důležité.
DANI: PŘIJEDEŠ?
Pak je zavřeme.
Perfektní.
NE.
Dali jsme je do sebe, stejně jako ty předtím.
A je to, podívejte: V největší krabičce
máme všechna víčka, jak vidíte.
Dáme je…
KDY SAKRA PŘESTANEŠ BÝT TAK NAFOUKANÁ?
…takhle. Paráda.
VÍŠ KDY? NIKDY
…dáme je našikmo.
Plně využijeme prostor… prosím. Takhle.
Úžasné.
Nezapomeňte se přihlásit k odběru na mém kanálu
„Adri pro každého“ pro nejlepší způsob, jak…
Nasrat.
Žádný stres. To nic.
Nebyl to nejlepší sex v životě.
Ne?
Moc jsem s tebou chtěla být.
Jo, já taky. To sis asi všimla, co?
No…
Jak se cítíš?
Včera jsem se vyspala s tím chlapem z baru.
Byla jsem hrozně opilá
a hrozně nadržená.
Páni.
Promiň.
To nic. Nemusíš se omlouvat. Nejsme pár.
Ne, promiň, že jsem ti to neřekla dřív.
Je mi jedno, co děláš. Taky ti o sobě nevyprávím.
Ale nic neskrývám.
Ty jdeš pryč?
Zůstaň tu.
Takhle budeme mít vždycky v krabičkách pořádek.
To je nejlepší způsob.
Nezapomeňte…
sledovat můj kanál „Adri pro každého“.
Bezva. Drobné si nechte.
- Moc děkuju. - Já děkuju.
- Dobrou noc. Nashle. - Dobrou noc.
Sakra.
#JAmilujuholky #boJAcna
Ach jo…