În anii 1990, armata republicană irlandeză - IRA -
a dus o campanie de bombardamente în Anglia.
Serviciul de securitate - MI5 - a răspuns prin recrutarea de spioni independenți
pentru a trimite informații despre teroriștii suspecți.
Inspirat din fapte reale.
Subtitrare și adaptare - SimonaCriS Subtitrări-noi Team
Ancheta poliției continuă
la Colegiul Agricol Trent Hamilton din Shropshire,
după ce unul dintre studenți a fost arestat pentru apartenența la IRA.
Autoritățile sunt îngrijorate de faptul că Kevin Barry, 22 de ani, din Tyrone
ar putea face parte dintr-o grupare mai amplă IRA, care operează în zonă.
Treceți mai departe, domnule.
Există un truc pe care spionii îl folosesc.
Mi-a spus că se învață din prima zi de pregătire.
Dacă vrei să stabilești o conexiune instantanee cu cineva,
uită-te în ochii lui,
suficient cât să-i înregistrezi culoarea.
- Bună ziua. - Bună ziua.
Am venit în legătură cu slujba.
- Sigur. Intră. - Mulțumesc.
A spus că funcționează de fiecare dată.
A învățat cum să se ascundă în văzul tuturor.
Cum să citească oamenii.
Vă mulțumim!
Mulțumim mult!
Ești sigur că nu vrei să-ți fac cinste cu o băutură?
Nu beau.
A învățat cum să recruteze oamenii potriviți.
Ascultă, Ian.
Este ceva despre care am vrut să vorbesc cu tine.
- Da? - Da.
E legat de tine și prietenii tăi.
Dar nu vorbim aici.
Cum să-i convingă.
Ești un spion?
Sunt ofițer în serviciile britanice de securitate.
Gruparea IRA a fost instalată aici în Trent Hamilton de mai bine de un an.
Se dau drept studenți.
Fură îngrășământ pentru a crea bombe.
După cum știți,
unul dintre ei a fost prins de curând în Irlanda,
în timp ce încerca să arunce în aer o secție de poliție.
Ceilalți sunt încă aici, în serviciul activ.
La naiba.
Nu-mi vine să cred că se întâmplă așa ceva.
Scuze.
Ce putem noi să facem?
Foarte multe.
Apropiați-vă de ei în moduri în care eu nu pot.
Aflați lucruri care ar putea ajuta ancheta.
Nu.
Îmi pare rău, dar nu.
Sophie.
Stai jos.
Dacă mă ajuți să-mi fac treaba,
aș salva vieți.
Îți promit asta.
Bărbați.
Femei.
Copii.
Trebuie doar să citești...
- Hei. - Hei.
- Bună. - Ce faceți?
- Foarte bine. Voi? - Bine.
A spus că spionajul este o poveste.
Și fiecare are o poveste de spus.
N-am auzit niciodată despre asta.
Asta e seara cea mare.
În seara asta, punem în practică tot ce v-am învățat
în ultimele trei luni.
Și nu uitați. Ăsta nu e un test.
Nu e loc de eșecuri.
Bine?
Sophie, Mae.
Ce aveți de făcut?
Trebuie să eliberăm casa.
Să-i scoatem pe toți afară.
Dar există un anumit moment în care trebuie să acționezi.
Iar acela este momentul de risc maxim. - Ascultați! Am un anunț de făcut.
Cred că ar trebui să mergem cu toții peste drum, la Swan.
Fac cinste tuturor cu un rând de băuturi.
Da!
Asta e o ofertă pe care n-o putem refuza. Să mergem!
Haideți!
În acea lume, duplicitatea este o necesitate.
Niall, o să-ți folosesc baia.
- Du-te la baia din bar. - Amice, nu mai pot, fac pe mine.
- Vin și eu imediat. - Bine. E la etaj.
- Gata? - Suntem gata?
Să mergem!
- Mi-am uitat geaca. - Ești paranoic.
Nu-mi place așa, nu e nicio surpriză.
- Atunci poate te surprind. - Fă-o!
- Nu, n-o s-o fac. - Da!
Dar cu cât viclenia este mai mare, cu atât și riscul este mai mare.
La naiba. Mi-am uitat portofelul.
- N-are nimic. Oricum fac eu cinste. - Durează un minut doar.
- Poți să-l iei mai târziu. - E în regulă, serios.
Haideți.
Ne vedem imediat.
Nu ți-ai făcut toate nevoile, nu?
N-am găsit nimic acolo.
Mulțumesc.
- Noroc. - Noroc.
Lumea lui era palpitantă și misterioasă.
Dar venea cu un preț.
Sophie.
Sophie, ridică-te. Ridică-te!
- Ce e? - Ni s-a aflat locația.
Plecăm. Trebuie să te ridici.
- Ce? - Au aflat despre noi.
Despre tine. Bine? Au aflat.
Sophie... Nu!
N-ai de ales.
Ar putea fi aici în orice clipă. Ridică-te. Hai.
Un preț atât pentru el...
cât și pentru ceilalți.
- Ce se întâmplă acum? - Nu știu.
- Nu știi? - Nu știu.
Nu am mai avut niciodată un agent expus.
Dar promit că vă voi proteja.
Vă voi ține în siguranță.
Toți cei care au intrat în lumea aia, au lăsat în spate viața pe care o aveau.
Oamenii care au fost cândva.
Ăsta era prețul pe care trebuiau să-l plătească.
Nouă ani mai târziu
Îl ai?
Și ce spune?
Perfect.
Da. La locul obișnuit.
Este o mașină frumoasă.
Nu vă va dezamăgi. E simplă, elegantă.
Ați luat decizia corectă.
Credeți-mă. E o lume cu totul nouă.
Mulțumesc.
Deci, Andrew, unde este?
Știi cum sunt trenurile.
- Fii înțelegător... - Vine cu trenul?
Alice, bine ai venit.
Frumos din partea ta că ni te-ai alăturat.
A apărut o situație.
Un schimb de e-mailuri între managerii băncii
care demonstrează că au făcut într-adevăr o înțelegere verbală cu tine
în vederea renunțării la garanția activelor.
O înțelegere pe care nu numai că nu au dezvăluit-o,
ba mai mult, se pare că au încercat în mod constant să o mușamalizeze.
Lucru care poate fi incriminator pentru ei.
Fără îndoială le va arunca în aer cazul.
Cum de am...
Cred că e cazul să sărbătorim.
Trebuie să recunosc Alice. Sunt foarte impresionat.
Mulțumesc.
Și nici nu ești un avocat slab.
Glumesc! Glumesc!
Sam! Mai multe băuturi.
- Încă o sticlă de Bollinger. - Ești bine?
Bună.
Te-am văzut trecând pe lângă mine azi dimineață.
De fapt, te văd mai toate diminețile.
Du-te dracu', prietene.
Doamne...
Bună.
Voiam să-mi cer scuze pentru seara trecută.
- Am fost nepoliticoasă. - Nu, nu... a fost vina mea.
Probabil că ești sătulă de bărbați care se bagă mereu în seamă cu tine.
Îmi cer scuze. Nu se va mai întâmpla.
Bine.
Ei bine...
Bine.
Cât de mahmură ești, de la 1 la 10?
14.
Și ai de gând să iei metroul într-o zi călduroasă ca asta?
- Pot să te duc eu. - Ce?
Îi pot spune managerului că vrei să faci un test drive.
Nu. Chiar nu cred că e...
O să decapotez mașina.
Dacă îți vine să vomiți, poți s-o faci peste geam.
De preferință pe un biciclist.
Luăm BMW-ul.
Mulțumesc.
Cartea mea de vizită.
În cazul în care vrei să cumperi vreo mașină.
Sau să ieși la cină.
Robert Hansen.
Uite...
Nu vreau să par o nemernică, doar sunt sinceră.
Eu nu obișnuiesc...
Nu obișnuiești să ieși la întâlniri cu tipi
care vând mașini pentru a-și câștiga existența.
Ai avut vreo experiență neplăcută înainte?
Bine.
Ai notă maximă pentru perseverență.
Mâine seară sunt disponibilă.
- Vin să te iau la 20:00? - Nu știi unde locuiesc.
Puțin mai jos de salonul de prezentare.
Ai un Mercedes albastru.
Nu e o mașină rea.
Ne vedem mâine, Alice.
Nemernicule.
Este o chestiune legată de raportul împrumut-valoare.
Cât și despre... dacă am putea rula activele mai mari.
După părerea mea, am putea. Deoarece compania este trecută în contract.
Dacă are cineva obiecții... ascult.
Alice?
Totul în regulă?
Da.
Bine atunci. Știți ce aveți de făcut.
Nu prea cred, amice.
Idiotul naibii.
- Da? - Îmi pare foarte rău pentru noaptea trecută.
Din păcate, nu mai primești o a doua șansă.
Nu mă mai suna. Tatăl meu a fost dus la spital.
Tatăl tău?
D-asta n-am putut să sun.
Am stat lângă el toată noaptea. Nu sunt permise telefoanele.
Îmi pare atât de rău. Chiar îmi pare rău.
E bine?
Da. Așa cred.
A fost o noapte destul de grea, ca să fiu sincer.
Bine.
Ascultă... eu sunt afară.
Ești afară?
Da.
Pot să intru?
Nu, nu poți să intri. Nici măcar nu te cunosc.
Da... Sigur. Atunci...
Pot să las asta în fața ușii?
Ți-am luat un cadou ca să-mi cer scuze pentru noaptea trecută.
Fir-ar. Bine.
A fost delicios. Mulțumesc.
N-am făcut decât o porție.
A fost foarte bun.
Chiar a fost.
Ești sigur că nu vrei...
Nu, nu beau.
Ai renunțat sau...
N-am început niciodată.
Îți place?
Este...
Este inedit, nu-i așa?
Îmi plac ochii lui.
De unde ești de fel?
Din nordul Angliei. Apoi...
Catterick, Aldershot și Belfast.
De peste tot și de pe niciunde, de fapt.
Tatăl meu a fost în cadrul armatei, așa că ne mutam la fiecare doi, trei ani.
Trebuie să fi fost greu.
Te obișnuiești cumva.
Nu te-a tentat și pe tine viața militară?
Nu. Dumnezeule, nu.
Nu. La urma urmei,
îmbraci o uniformă și te pregătești...
să apeși pe trăgaci și să curmi viața cuiva.
- Nu cred că aș putea să fac asta. - Serios?
Da.
Așa că vinzi mașini în schimb?
Vând mașini de lux.
- Da. Presupun că e o diferență, nu? - Una foarte mare.
Dacă cineva vrea o mașină de lux, caută o idee despre el însuși.
Caută un vis.
Este chiar emoționant, dacă stai să te gândești.
Am întâlnit mulți filosofi de bar,
însă tu ești primul filosof de salon de prezentare.
Dar tu? Îți iubești meseria?
A iubi...
... e un cuvânt destul de mare.
Atunci de ce o faci?
Ei bine...
vreau să spun...
e meseria mea, știi?
Mulțumesc pentru cină. M-am simțit foarte bine.
Da, sigur...
Și încă o dată îmi cer scuze pentru noaptea trecută.
E în regulă. Serios.
Sper ca tatăl tău să-și revină cât mai repede.
Da. Mulțumesc.
Bine.
Ai grijă, Alice.
Ce dracu'?
Dosarul ultimului litigiu al lui Jeremy Ascott.
Alo?
Ce faci acum?
Vrei să spui în clipa asta?
Lucrez.
Mi-ar plăcea să-ți arăt ceva.
- Ce anume? - Este o surpriză.
- Unde mergem? - Ai răbdare.
- Aici e? - Atâtea întrebări. Ai încredere în mine!
- Două bilete, te rog. - Bine. 10 lire.
- Mulțumesc. - Ce e asta?
- Mulțumesc. - Haide.
Vino.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Ce e asta?
Se cheamă longplayer.
Astea sunt boluri de muzică tibetană.
Redă o compoziție muzicală care durează o mie de ani,
fără să se repete vreodată.
Este controlat de un computer,
și nu se oprește niciodată.
Ideea este...
să-l lași să cânte fără să-l oprești.
Poate, cu puțin noroc, pentru o mie de ani.
Ești...
atât de imprevizibil.
Nu-ți place?
Ba da.
N-am mai văzut așa ceva până acum.
Ascultă.
Vino cu mine.
Bine.
- Serios, vino. - Bine.
Ador farurile.
Farul ăsta există dinaintea zgârie-norilor,
și probabil că va exista mult timp după ce ei vor dispărea.
Crezi?
Da. Sper.
Sophie?
Bine.
Îmi pare rău. Trebuie să plec.
E tatăl meu.
Te sun mâine, bine?
- Bine. - Grozav.
Doar o verificare standard?
Istoricul creditelor, ipoteci
și căsătorii?
- Mulțumesc. - Ținem legătura.
Bună, Sophie.
Rob.
Ți-am adus provizii.
Cum merge treaba?
Ei bine...
Am registrul de oaspeți din ultimele două săptămâni.
N-am putut să găsesc un tipar.
Nu mi-a ieșit nimic în evidență.
O să-i pun pe analiști să arunce o privire.
Bravo.
Ți-am adus niște mâncare adecvată.
Spaghete.
Și...
Sos bolognese.
Mulțumesc.
Niciun istoric de credite?
Nimic. Și nici certificat de căsătorie.
În ceea ce privește înregistrările publice, Robert Hansen este o fantomă.
Ce-ți spune asta?
Nimic bun.
Bine. Mulțumesc.
Cred că e pentru noi.
Grozav.
Cum a fost la muncă? Nu te-am văzut când am trecut de dimineață.
Mulțumesc.
Munca. Probabil eram la un test drive.
- Ai vândut multe mașini? - Două.
N-a fost o zi proastă la birou.
Dar tu?
Nimic ieșit din comun.
Cum se simte tatăl tău?
E mai bine, mulțumesc. Da.
A venit acasă, ceea ce e grozav. E o ușurare.
Da.
Totul în regulă?
Totul e grozav.
Dă-mi un cartof.
Doar unul. Atât.
Ai îndoieli în privința mea.
Ce?
Ești rezervată.
Ai întrebări.
Te-am verificat.
Ce-ai făcut?
Știi că sunt avocat specializat în litigii.
Avem oameni care verifică clienții pentru noi.
Istoric de credite. Genul ăsta de lucruri.
Iartă-mă, ai pus un detectiv particular să mă verifice?
Da, am pus.
Și din câte am aflat, nu exiști.
- Bine. - Da.
- Impresionant. - Da. Nu-i așa?
Ei bine...
tehnic vorbind,
e corect.
Nu exist.
Sau mai bine zis, numele pe care l-ai căutat nu există.
Alice, Robert Hansen este un nume fals.
Numele meu adevărat este Robert Freegard.
- Alice, așteaptă. - Lasă-mă dracului în pace!
Așteaptă. Iisuse, dă-mi o secundă.
- Ești însurat, nu-i așa? - Nu, nu sunt însurat.
Alice, te rog.
Sunt ofițer în serviciile britanice de securitate.
Serviciile secrete.
Nu. Lucrezi într-un salon auto de prezentare.
E acoperirea mea pentru moment.
- Nu pot să-ți spun mai mult. - Ce? Fii serios.
Nu. Îmi pare rău. Minți.
- E adevărul. - Atunci, cine e Sophie?
De unde știi despre ea?
Te-a sunat când erai la duș.
Lucrează cu mine.
Sunt supraveghetorul ei.
E sub acoperire ca și mine, bine? Facem parte din aceeași investigație.
Alice, ascultă, știu că e un șoc, dar e adevărul.
Eu doar...
Un spion?
Nu. Mi-ai spus... că n-ai putea niciodată să omori pe cineva.
Nu cred că aș putea.
Nici n-am făcut-o vreodată.
- Ai o armă? - Nu. Nu e așa cum vezi în filme.
Acum că ți-am spus toate astea, va trebui să-mi anunț superiorii, bine?
Ceea ce înseamnă că vei fi verificată.
Verificată?
Or să facă niște investigații de bază despre viața ta. Atâta tot.
E o pacoste, dar nu durează mult.
Toți partenerii de lungă durată trebuie să fie verificați.
De unde ai luat-o?
Am împrumutat-o de la salon.
O închiriază bărbaților care vor să impresioneze femeile frumoase.
Doamne.
E adevărat.
Ce faci?
Bine.
- E rândul tău. - Ce?
- Nu. Nu. - Ce?
Nu știi să conduci?
- Știu să conduc. - În cazul ăsta...
- Serios? - Serios.
- Haide. - În regulă, bine.
La naiba!
Dumnezeule.
Asta e o nebunie.
Ce trebuie să fac?
- Va trebui să-mi arați. - O să-ți arăt.
- Cum se simte? - Bine.
- Ai emoții? - Da.
Poți să mergi mai repede.
- Avem deja 70. - Exact. Apasă piciorul pe pedală.
Haide, apasă pedala.
- Bine. - Mai mult.
La naiba!
Haide!
Dumnezeule!
Da! Mașina asta e făcută să meargă tare.
Dumnezeule!
Haide! Calc-o!
- Mai tare! - Dumnezeule!
Dumnezeule!
Uită-te la locul ăsta!
E al nostru tot weekend-ul.
- Nu e rău, nu? - Îl ador.
E minunat.
Tu ești minunată.
Îmi distragi atenția.
Cum poți să lucrezi? Uită-te la locul ăsta.
Încep să rămân în urmă
pentru că cineva îmi tot trimite mesaje când sunt la birou.
Termină.
Te-ai gândit să faci și altceva?
Ce vrei să spui?
Dacă nu erai avocat, ce ai fi vrut să fii?
Nu știu.
Propriul meu șef.
- Un antreprenor? - E o prostie.
Nu, nu este.
Și copii?
Copii?
Îți dorești copii?
Tu îți dorești?
Da.
În cinci ani, voi avea propria mea afacere și un copil.
Poate doi.
Și ai părăsi serviciul?
Nu imediat.
Dar cred că mi-am făcut partea mea.
E timpul pentru o schimbare.
Ce fel de afacere?
Închirieri de mașini.
- Serios? - Da.
- Închirieri de mașini? - Da, bogații nu mai cumpără mașini.
Închiriază mașini pe termen scurt.
În felul ăsta, când se plictisesc, trec mai departe.
Faci o avere să te ocupi de închiriat mașini.
Uită-te la tine cum îți faci planuri.
- Un bărbat trebuie să aibă planuri. - Un bărbat, da.
- Așa e. - Așa e.
Dumnezeule, ești atât de frumoasă.
Termină!
- Știi ceva? - Nu.
- La revedere! - Nu!
Ești un bărbat curajos Robert,
dacă te încumeți să te lupți cu Alice în fiecare zi.
Foarte amuzant.
Cred că o pot desluși destul de bine.
Cum merg afacerile zilele astea?
Nici că se putea mai bine.
Se va termina cu lacrimi. Ține minte ce zic eu.
Prea multe datorii în jur. Nu știu ce să zic.
Știi cum se zice... Bate fierul cât e cald.
Mulțumesc.
Ce planuri de viitor ai?
- Mamă! - Nu-i cerem să se însoare cu tine, Al.
Întrebăm doar ce planuri are.
- Tată! - E în regulă.
Ei bine, Madeleine, am în plan...
să profit la maximum de orice lucru.
Sigur.
De fapt, Alice și cu mine ne gândeam să începem o mică afacere împreună.
Închirieri de mașini.
Ce? Nu. Alice e avocată. Ba chiar una a naibii de bună.
Nu renunț la meseria mea, tată. E doar un proiect secundar.
Un proiect secundar?
Ești antreprenor, nu, Richard? Nu ne poți învinui că vrem să încercăm.
Toată lumea vrea mai mult decât deja are, nu-i așa?
Nu cred că e vorba de a vrea mai mult. Cel puțin nu din punct de vedere material.
Despre ce e vorba, atunci?
E vorba despre...
Despre libertate.
Dumnezeule!
Nu le-a plăcut deloc de mine.
Nu-i adevărat. Mamei i-a plăcut de tine.
Tata, însă... da, nu te-a plăcut.
- Da. Vorbesc prea mult. - Și el la fel.
- Doi cerbi înfruntându-se. - Da.
Coarnele mele sunt mai mari decât ale lui, însă.
Poate că are dreptate în legătură cu afacerea.
Poate că ar trebui să stăm fiecare pe domeniul lui.
Nu!
Ar trebui s-o facem.
Ar trebui.
- Da? - Da.
- Bine. O facem. - Da. Nu-l asculta pe tata.
- E timpul să ne mutăm. - Acum?
Acum.
- Cum rămâne cu lucrurile mele? - Lasă-le.
Ni s-a aflat locația?
- Am fost foarte precaută. - Nu.
Nu, tu...
Ai primit postul.
Pentru programul de formare a ofițerilor de teren.
Ce?
- Ai fost aleasă. - Ce?
- Dumnezeule. - Nu mai ești liber profesionistă.
Ascultă însă. Nu va începe imediat.
O să-ți găsesc un loc unde să stai până atunci.
E real.
Hei. Haide.
Îmi pare rău.
Felicitări, Sophie.
Nimeni nu merită asta mai mult decât tine.
Dumnezeule.
Haide. Să mergem.
- N-am vrut să-ți spun la telefon. - Bine.
Tipul pe care m-ai rugat să-l verific, fantoma.
Da. S-a rezolvat totul.
Am reușit să caut mai adânc.
Continuă.
Știm că oficial, Robert Hansen nu există.
Dar în am găsit în arhivele tribunalului,
câteva plângeri minore împotriva unui tip Robert Hansen-Freegard.
Nimic serios, însă,
îmi place să fiu minuțios, așa că am verificat tot ce ține de
Robert Hansen,
Robert Hansen-Freegard, și Robert Freegard.
Documente judiciare?
Documente judiciare sigilate.
Au legătură cu cineva pe numele de Robert Freegard.
Data nașterii, 21 mai 1967.
În 1991, a avut o primă întâlnire cu instanța.
În fața unui judecător. Referitor la un ordin de non-molestare.
Câțiva ani mai târziu, a obținut anularea acelei decizii.
Sau cineva a obținut-o.
Despre ce era vorba?
Acuzația era pentru urmărirea și hărțuirea unei tinere.
Julie Harper. Nu voia s-o lase în pace. Se pare că i-a făcut viața un iad.
N-am reușit să dau de ea, dar am făcut rost de numărul de telefon
al lui Bridget Harper. Sunt aproape sigur că e mama ei.
Mai ai nevoie de ceva?
Nu.
Nu, mulțumesc.
- Cum a fost la birou? - Bine. Bine.
Totul în regulă?
Da, minunat.
Te-a contactat vreunul dintre superiorii mei?
Superiorii tăi? Da.
N-au încercat să te testeze, nu?
Să mă testeze?
Să-ți spună tot felul de aberații. Lucruri neașteptate.
Să vadă dacă merge.
Îi ajută să-ți creeze un profil psihologic.
La ce te referi când spui aberații?
Nu știu. Pot fi destul de creativi.
N-o fac mereu, așa că... uită că am spus ceva.
Nu, stai. Ce fel de aberații?
Nu știu. Să-ți spună baliverne despre mine.
Ceva care să te ia prin surprindere. Să-ți testeze loialitatea față de mine.
Sincer, nici nu cred că ar face-o.
Și chiar dacă ar fi s-o facă, știu că te-ai descurca perfect.
Așa că uită ce am zis.
Gata. Poftim.
Încearcă astea.
De fapt, mai aveam ceva să-ți spun.
- Da? - Da.
Te iubesc.
Bine. Hai să mâncăm.
Astea sunt cele mai bune paste bolognese pe care le-ai mâncat vreodată.
Îți promit.
Bine atunci. Testează-mă.
- Alo? - Bună ziua. Doamna Harper?
Da. Cu ce vă pot ajuta?
Bună ziua. Mă numesc Alice Archer.
Îmi pare rău să vă deranjez.
Trebuie să vorbesc cu dumneavoastră
despre un cunoscut de-al fiicei dumneavoastră.
Numele lui este Robert Freegard.
Doamna Harper?
Bună, iubito.
Arăți incredibil.
E drăguț aici.
Mai devreme am vorbit cu cineva care te cunoaște.
Mi-a spus o poveste extraordinară.
Bridget Harper.
Mama Juliei Harper?
Mi-a spus că acum ceva ani, tu și Alice ați avut o poveste de dragoste furtunoasă.
A împrumutat 20 de mii de la părinții ei
pentru o nuntă care nu s-a întâmplat niciodată.
- Te-am avertizat că asta se va întâmpla. - Du-te dracu'!
A existat un proces în instanță. Ai hărțuit-o.
- Vrei să-mi spui că e o invenție? - Nu în totalitate, nu.
Julie a fost prima mea iubită.
Am crezut că o iubesc. Poate că am iubit-o. Nu știu.
Obișnuia să bea mult.
La început, am trecut cu vederea, crezând că era normal. Dar nu era.
Era alcoolică. A fost...
A fost oribil. Ea este motivul pentru care am renunțat la alcool.
Într-un final, am convins-o să meargă la dezintoxicare.
Am găsit un centru privat. Foarte scump.
A împrumutat banii de la părinții ei,
dar nu le-a spus niciodată pentru ce îi trebuiau.
Apoi cu o seară înainte să plece, a dispărut pur și simplu.
Presupun că nu-și dorea să renunțe la alcool.
Am căutat-o și am găsit-o.
Și da.
A făcut o plângere la poliție ca să mă țină departe.
Am ajuns în instanță.
Judecătorul a respins cazul în maxim cinci minute.
Lucrul asta a ieșit la iveală când am aplicat pentru serviciul secret.
D-asta vorbim despre el acum.
Mereu se folosesc de asta când fac astfel de lucruri.
- Dar femeia cu care am vorbit... - Se numește Bridget. Și da, există.
Asta este ceea ce crede.
Nu pot să-i schimb gândirea. Nimeni nu poate.
Și apropo, persoana care ți-a dat toate informațiile astea...
Lucrează pentru noi. Liber profesionist, presupun.
Dar de ce?
De ce?
Să-ți testeze încrederea în mine în situații de criză.
Unde te duci?
Să-mi dau seama dacă vreau să-mi petrec restul vieții
cu cineva a cărei meserie a transformat-o într-o nemernică cinică și cu pretenții.
Alo?
Bună ziua. Alice Archer?
Da.
Îmi cer scuze de deranj. Am numărul tău de telefon
de la Bridget Harper.
Sun în legătură cu Robert Freegard.
Cine e la telefon?
Mă numesc Paul Jones.
Robert Freegard a...
... a răpit-o pe Sophie, fiica mea.
Îmi pare rău, dar trebuie să încetezi acum.
Este o încălcare atât a intimității mele cât și a partenerului meu. Este obscen.
E făcută chiar înainte să meargă la facultate.
Înainte să se întâmple totul.
Și a dispărut pur și simplu?
Ea, o altă fată și un băiat pe nume Ian Preston.
Părinții lui sunt din Burley Vale.
În cele din urmă, el a venit acasă.
Sophie însă, nu.
Bineînțeles că am implicat poliția.
După câteva zile, ne-a sunat.
Ne-a spus că era în siguranță,
că aveau ceva important de făcut și că vor lipsi pentru o vreme.
Poliția și-a pierdut interesul.
De ce spui că a fost răpită?
Crezi că a sunat fiind constrânsă?
Nu constrânsă. Mai degrabă...
Mai degrabă ce?
I-a spălat creierul.
- Unde suntem? - O ultimă misiune.
- Dar am crezut că... - Hei.
Fără întrebări.
Bineînțeles, am încercat să-i găsesc.
I-am urmărit retragerile de pe cardul de credit în toată țara.
Dar eram mereu cu doi pași în urmă.
M-am gândit că dacă aș putea s-o văd,
aș putea s-o scot din nebunia asta,
dar n-am reușit.
Primeam ba câte un telefon, ba o scrisoare.
Fără să întrebe vreodată dacă suntem bine. Fără să ne zică că îi e dor de noi.
- Mereu cerea doar bani. - Bani?
Asta era tot ce voia.
Într-un final mi-a cerut partea ei de moștenire.
Spunând că avea nevoie de ea acum.
Înainte să murim.
Și i-ai dat banii?
Da.
Îmi dau seama acum că nu trebuia să fac asta.
Cât i-ai dat până la urmă?
În jur de 300,000 de lire sterline.
Dacă există vreo posibilitate să-l faci să te ducă la ea,
orice posibilitate...
Eu...
Nu prea...
- Cum? - Ești încă apropiată de el.
Dacă ai putea păstra aparențele pentru încă puțin timp,
poate ți-ar spune unde este.
Poate ai putea să descoperi ceva. Orice.
Nu pot să promit nimic.
Am atâtea lucruri la care trebuie să mă gândesc.
Vă mulțumesc.
Și...
Îmi pare rău.
Credeți în Dumnezeu, domnișoară Archer?
Dar în diavol?
Eu... nu prea mă gândesc la asta.
Eu da.
Cred că unii oameni au fost puși pe pământul ăsta pentru a fi
fie trimișii Domnului, fie ai diavolului.
Robert Freegard este un astfel de om,
dar nu este trimisul Domnului.
Alice Archer.
- Bună. - Bună.
Te-am sunat la birou azi. Mi-au spus că ai ieșit.
Am fost plecată.
Unde ai fost?
La o întâlnire.
Trebuie să vorbim.
Îmi pare rău.
Pentru ce?
Pentru că m-am îndoit de tine.
Am avut de ales.
Fie să cred în tine, fie să te dezamăgesc.
Și te-am dezamăgit.
Nu se va mai întâmpla.
Te iubesc.
Sunt aici pentru tine.
Mereu voi fi.
- De ce facem asta? - E necesar să știm.
Doamne, nu cred că pot.
Nu începi să-ți pui semne de întrebare în mijlocul unei misiuni.
Nu știu dacă să le cumpăr sau să le dau în judecată.
Ce să fie? O preluare?
Să începem un război cu ei? Să-i zdrobim în litigii?
Alice? Ce să facem?
Îmi cer scuze.
Plătesc o grămadă de bani pentru sfaturile tale.
Aștept atenție din partea ta. Măcar atât.
Desigur.
Nemernicule.
Nemernicu' dracului.
Alice!
- Domnișoara Archer. - Detectiv șef Sonny Chandra.
Poliția din Londra. - Da. Intrați.
Am vorbit cu colegii noștri din serviciile de securitate.
Nu este unul dintre ei. N-a fost niciodată.
Bineînțeles că nu este.
- Cât despre banii pe care i-a scos... - Pe care i-a furat.
Faptul că există o semnătură la comun pe contul de afaceri,
complică puțin lucrurile.
Ce vrei să spui?
Trebuie să auzim și versiunea lui
ca să stabilim dacă a fost comisă vreo infracțiune.
Glumești?
Îmi pare rău.
Încearcă să nu te simți prost. Astfel de lucruri se întâmplă tot timpul.
Mai des decât ai crede.
Știa că știu. Și a făcut o primă mișcare.
Sunt o idioată.
- Nu trebuie să fii de acord cu mine. - Nu, nu, eu doar...
Îmi cer scuze, eu doar...
- Domnul Freegard? - Da.
Sunt detectiv șef Sonny Chandra, poliția din Londra.
Aș vrea vorbesc cu dumneavoastră despre o presupusă fraudă
asupra conturilor bancare ale domnișoarei Alice Archer.
Asta e ceea ce v-a spus?
Uite,
am avut câteva neînțelegeri legate de cum să procedăm cu afacerea noastră.
Am scos o sumă de bani, îndreptățit legal fiind,
pentru a cumpăra o flotă de mașini.
Dar vă asigur că nu e vorba de nicio fraudă.
Ați fi dispus să veniți la secție să discutăm?
Da, bineînțeles.
Mă întorc în Londra miercuri.
- Ora 16:00 este în regulă? - Da.
Bine. Secția din Nothing Hill.
Întrebați de mine la biroul de informații. Chandra.
Grozav. Ne vedem miercuri.
Aștept cu nerăbdare să lămurim problema asta.
Pentru ce te-am antrenat în toți anii ăștia?
- Pentru a ajunge un ofițer de teren. - Și care e rolul unui ofițer de teren?
Să se infiltreze și să supraviețuiască perioade lungi de timp în orice împrejurare.
Trebuie să fie discret, independent, rezistent.
Stai în zona asta.
Cineva te va găsi și te va lua în program.
- Când? - O să întrebi asta și pe teren?
Consideră-te deja pe teren.
Asta în cazul în care trebuie să te contactez.
N-are credit însă. Poți doar să primești apeluri.
Dacă îți bagi credit și încerci să suni, ai dat greș.
Ai înțeles?
Da.
Vă rugăm lăsați un mesaj după semnalul sonor.
Probabil că nu vei auzi niciodată acest mesaj,
dar vreau să știi că nu m-ai distrus.
Este important să știi că n-ai făcut-o.
- Cum ești? - Bine. Bine.
Arăți obosită.
N-ar trebui niciodată să-i spui asta unei femei.
O spun unei angajate.
Unde bați, Andrew?
Uită-te la tine.
Ești un dezastru.
Bine, uite.
Credem că ar trebui să-ți iei liber, câteva săptămâni.
- Voi credeți? - Noi, partenerii.
- Serios? - Da.
Andrew, zi-mi în față.
Ar trebui să-mi caut un alt loc de muncă?
Dacă tu crezi că ai fi mai fericită în altă parte...
Da, sigur.
Alice?
Îmi pare rău.
Îți pare rău?
Da. Chiar îmi pare foarte rău.
Pentru tot.
Pentru că am mințit. Pentru că am luat banii.
Știu că tu crezi că totul a fost o minciună mare, dar nu e așa.
Te iubesc.
Ești singura persoană pe care am iubit-o cu adevărat.
În toată viața mea.
Doar pe tine.
Am vrut doar...
Am vrut să știi asta.
Rămas bun, Alice.
Numărul format nu a fost recunoscut...
Pot să-ți iau ceva de băut?
- Îmi pare rău, nu... - Ascultă-mă.
Doar un minut din timpul tău. Nici măcar o secundă în plus.
Mă gândeam...
Te gândeai...
Te gândeai doar...
"E sexy."
- Da. - "Foarte sexy."
"Pare să aibă cel puțin 30 de ani, însă
ceea ce înseamnă că trebuie să fie una dintre femeile alea
care încep să devină puțin disperate."
Nu, eu mă...
"Stă și bea singură,
ceea ce înseamnă că e supărată."
"Poate are legătură cu vreun bărbat."
"Ceea ce înseamnă că ar fi disponibilă pentru o partidă de sex sălbatic."
Sau de răzbunare."
"Sau poate doar o simplă partidă tristă." - Ascultă, n-aveam de gând să...
"Dar dacă am noroc și mă culc cu ea,
ar fi bine să mă asigur să nu-mi las datele de contact,
pentru că nu e genul de femeie care mi-aș dori să mă caute dimineața."
"Asta ar fi un dezastru total."
La asta te gândeai?
Nenorocitu'...
Nenorocitu' naibii!
Nenorocitu' naibii.
Vreau să mă ajuți să-l găsesc.
- Alice, nu cred că e o idee bună. - Am nevoie de ajutorul tău, Phil.
Soluția nu e să te duci după el.
- Banii sunt pierduți. - Deja nu mai este vorba despre bani.
Atunci despre ce e vorba?
Despre răzbunare? Nu se va întâmpla, Alice.
E încă aici.
În mintea mea.
Și nu va ieși până nu-l privesc în ochi o ultimă dată.
Bine, ascultă.
Am fost polițist timp de 18 ani.
Când faci meseria asta, ai de-a face cu trei tipuri de oameni.
Nebuni, triști și răi.
Cei nebuni sunt cei cu probleme mentale zilnice.
Intră în necazuri fără să vrea.
Cei triști sunt cei care au avut o viață de rahat.
Este evident de ce ajung să fie criminali.
Aceste două tipuri includ majoritatea infractorilor.
Cât despre cei răi... aici e o altă poveste.
Sociopați, psihopați, fanteziști, manipulatori.
Își petrec toată viața distrugând oameni.
Sunt deștepți și întotdeauna cu un pas înainte.
Și toți au un lucru în comun.
Care e ăla?
Nu se pot schimba.
Fac ceea ce fac iar, și iar, și iar,
și nu se opresc niciodată.
Singurul lucru pe care îl poți face este să stai cât mai departe posibil de ei.
Ultimul lucru pe care vrei să-l faci este să-i mai vezi vreodată.
Încearcă să găsești o soluție să te repui pe picioare.
- Multe firme au nevoie de oameni ca tine. - Nu, s-a terminat. Am terminat.
Phil.
Alice.
Te-ar surprinde dacă nu ţi-aş urma sfatul?
Bineînțeles că nu.
Dar, pentru numele lui Dumnezeu,
ai grijă.
Nu vei primi mai mult de 9 mii de dolari.
Daniel poate confirma asta.
Bine.
Bine. Așadar...
- Vrei să faci o tură? - Da.
- Bună. - Bună ziua.
Ai idee ce anume te-ar interesa?
- Ian Preston? - Da.
Bună. Mă numesc Alice Archer.
Trebuie să vorbesc cu tine despre Robert Freegard.
Timp de doi ani, am fugit de gruparea armatei republicane irlandeze.
Am folosit nume false. Ne-am mutat mereu dintr-un loc într-altul.
Ne spunea că IRA voia să ne omoare ca să ne dea drept exemplu.
Ne-a spus că dacă ne întoarcem acasă, ne punem familiile în pericol.
Odată cu trecerea timpului, ne spunea că suntem candidați pentru un program special.
Un program?
Un program de recrutare pentru serviciile secrete.
Unde am fi ajuns ofițeri ca el.
Dar pentru a ne califica, trebuia să trecem testele alea.
Ce fel de teste?
Tot felul de chestii de spionaj.
Să lăsăm un plic undeva. Să urmărim pe cineva pe stradă.
Ca să demonstrăm că suntem suficient de buni.
Cât timp au durat toate astea?
La mine a durat...
Patru ani.
Știu că sună ridicol,
dar are felul ăsta de a te face să crezi...
... orice.
Nu mi se pare deloc ridicol.
Mi-a spus ceva odată.
A fost o vorbă aruncată în vânt, dar nu am uitat-o niciodată.
A spus că toți au o poveste de spus.
Care era povestea ta?
Uită-te în jurul tău.
Sunt un fermier.
Duc o viață simplă. Plictisitoare chiar.
Mi-a dat exact opusul.
Care era povestea ta pe care voiai s-o auzi?
Că aș putea să fiu liberă.
Ian, pot să te întreb
cum ai reușit să scapi?
N-am scăpat.
M-am trezit într-o zi și dispăruseră toți.
Nu l-am lăsat pe Freegard.
El m-a lăsat pe mine.
El, Sophie și Mae... au dispărut pur și simplu.
Mae?
Da, Mae Hansen. A fost cu noi ani buni.
Hansen?
Răpit? N-a răpit pe nimeni!
În 1993 ia cu el trei studenți de la universitatea Trent Hamilton.
Două studente n-au mai fost văzute de atunci.
- Dar au luat legătura cu familiile lor. - Da, ca să le ceară bani.
Sonny, pentru numele lui Dumnezeu.
Bine, uite.
Asta este definiția legală a răpirii. Citește-o. Hai. Citește-o.
Știu care e definiția legală. E ridicol.
"Răpirea este luarea unei persoane cu forța sau prin fraudă."
Fraudă este ceea ce face el. Vorbim de o infracțiune de drept comun.
Putem să avem un caz.
Putem? Ești avocat în urmăriri penale acum?
Nu, dar măcar sunt un avocat, spre deosebire de tine.
Îmi pare rău.
Câteodată mă las purtată de val.
Da, observ.
Spui că a folosit numele lui Mae Hansen?
Câteodată folosește numele de Robert Hansen.
Alteori Robert Hansen-Freegard. Alteori doar Robert Freegard.
De ce ar face asta?
De ce ar folosi numele ei în mod deosebit?
O să verific numele de Mae Hansen.
Dacă a contactat vreodată serviciile de urgență, ar trebui să existe o adresă.
Nu e mare lucru, dar merită încercat.
Dar te avertizez, șansele ca asta să ducă undeva sunt...
Mulțumesc.
Ai locuit mereu singur aici?
N-am făcut pasul cel mare până acum, dacă la asta te referi.
Tu?
Da, din păcate.
N-a fost ceva frumos.
Îmi pare rău.
Ce ai făcut în America?
Am fost academician în psihologie.
- Psihologie? - Da.
Așa că ai grijă.
Pot să te citesc de la un kilometru distanță.
O să am grijă.
Continuă atunci.
Care e secretul tău?
- Secretul meu? - Da.
Un tip ca tine. Care locuiește singur.
Nu vorbește prea mult despre trecutul lui.
Face niște paste bolognese criminale.
Ce ascunzi?
- Ești bună. - Da, sunt!
Jenny...
Am tot vrut să-ți spun ceva.
E vorba despre meseria mea.
Nu sunt un vânzător de mașini.
Ador locul ăsta.
Da. Și eu.
Te-ai gândit vreodată să faci ceva total diferit?
La ce te referi?
La o carieră nouă.
Cum ar fi?
S-ar putea să sune nebunesc...
Spune-mi.
Există un program de recrutare care va avea loc în curând.
La muncă.
Pentru analiști, în serviciile secrete.
Ce?
Dumnezeule.
Ce? Crezi că ar trebui să devin un spion?
Nu. N-ai fi un agent de teren. Ai fi un analist.
Ai experiență în psihologie.
Poți să citești oamenii, să-i motivezi.
Cred că ai fi foarte bună pentru postul ăsta.
- Dar sunt americancă. - Recrutăm aliați NATO tot timpul.
Robert, trebuie să-ți spun ceva.
Doamne. Bine. Uite cum stau lucrurile.
Iau un...
Cocktail destul de puternic de antidepresive.
De când am divorțat.
Așa că...
Așa că ce? Nu văd de ce ar fi o problemă.
- Cu piure de mazăre? - Scârbos.
- Serios? - Da.
Ascultă, Jenny...
Dacă va fi să iei jobul ăsta...
Trebuie să discutăm despre câteva lucruri.
Ai spus că ai o datorie la facultate?
- Da. - Da.
Asta s-ar putea să fie o problemă.
- Serios? - Da.
Oricine merge la facultate în Statele Unite are datorii.
Da, știu.
În țara asta, serviciile de securitate văd datoriile mari ale membrilor săi
ca pe un potențial risc.
Da, ca un risc de șantaj.
- Serios? Glumești? - Nu.
Știu. E ridicol.
Dar, au niște preconcepții bine împământenite.
Este... absurd.
Cât de mare este datoria ta de student?
Drace.. ultima oară când am verificat... în jur de...
80,000 de dolari.
- Da. - Da. Asta e America.
Și n-ai cum să o achiți?
Stai să mă uit prin buzunare.
Nu.
La naiba.
Dacă chiar este o problemă...
Bănuiesc că aș putea să vorbesc cu ai mei.
Adică...
Aș putea să le cer lor bani.
Crezi că ar putea fi ea?
Data nașterii corespunde.
Mulțumesc că m-ai luat cu tine.
Lasă-mă pe mine să vorbesc, bine?
Mae Hansen?
Da.
Ai urmat cursurile universității Trent Hamilton
împreună cu Ian Preston și Sophie Jones?
- Da. - Sunt detectiv Sonny Chandra.
Suntem aici în legătură cu Robert Freegard.
Sau Hansen-Freegard, așa cum mai este cunoscut.
Nu este aici momentan.
Putem să intrăm?
Jim! Intră puii în barcă!
Mulțumesc.
Depinde. Mă duc în pădure.
Te rog, Jim!
Cine sunt copiii ăștia?
Sunt fetele noastre.
Ale mele și ale lui Rob.
Cât de des îl vedeți?
Vine și pleacă.
Munca lui e foarte importantă.
Dar are grijă de tine?
De tine și de copii?
Mae.
Ești bine?
Putem să te ajutăm?
Dacă ai nevoie de ajutor, eu pot să te ajut.
A spus că asta se va întâmpla.
Ce anume?
A spus că o să veniți să-mi testați loialitatea față de el.
Nu, Mae.
Ăsta nu e un test.
Dacă nu mai aveți altceva de spus, puteți să plecați.
E în pericol.
Ce?
Rob ar putea fi în pericol din cauza muncii lui.
Trebuie să-l găsim ca să-l putem avertiza.
Asta e tot ce pot să-ți spun.
Înțelegi? E vorba despre siguranța națională.
Ne poți spune ceva care ne-ar putea ajuta să-l găsim?
- O adresă, un număr de telefon, orice. - Ascultă.
- Cred că ar trebui... - Mae, trebuie să-l găsim.
Trebuie să-l avertizăm.
Te rog.
E un caiet.
În sertarul lui cu șosete. Are numere de telefon în el.
Nu pot să cred că ai făcut asta. Aș putea fi concediat.
Sunt doar numere de telefon. Înșirate unele după altele.
- Cred că sunt sute. - Asta nu dovedește nimic.
Nu dovedește nimic? Vorbești serios?
- Așa am putea să dăm de el! - Și dup-aia ce se întâmplă?
- Haide! - Vorbesc serios. Unde e infracțiunea?
Spune, tu ești avocatul. Unde e?
Și chiar dacă am ajunge în instanță, cu ce ar ajuta Mae Hansen jurații?
- E mama copiilor lui! - Tu nu înțelegi?
Nu se oprește niciodată.
Continuă să distrugă viețile oamenilor.
Cineva trebuie să îl oprească.
Uite, îmi pare rău, bine? Probabil a fost...
Probabil a fost greu să-i vezi copiii...
Dar nu e suficient.
Nimic din toate astea nu este suficient.
Mamă! Nu mă asculți!
Numărul format nu a fost recunoscut.
Vă rugăm să verificați...
E puțin ciudat că încă n-au sunat.
Sunt o grămadă de bani, Robert.
Este nevoie de timp.
Nu trebuie să aplic pentru postul ăsta de data asta.
Pot să aștept.
Să fiu sinceră...
Nici nu știu sigur dacă vreau să aplic.
Nu cred că realizezi că nu va mai exista o dată viitoare.
Robert, ce faci?
Ce faci?
Ce dracu' faci?
- N-ai nevoie de lucrurile astea. - Sunt medicamentele mele! Am nevoie de ele!
Nu. O sa renunți la ele, începând de azi.
Astea nu sunt droguri la care să poți să renunți.
- Nu pot să fac asta. - Ba da, poți. Poți s-o faci.
Poți s-o faci. Sunt aici, bine?
Sunt aici. N-o să las nimic rău să ți se întâmple.
Îți promit, Jenny.
Ăsta e un lucru bun, bine?
E un lucru bun. E un lucru bun.
Hei.
- Iar ai stat trează toată noaptea? - Du-te dracu'.
- Ai avut dreptate. - Cu ce?
Nu se oprește niciodată.
Poți să vii cu mine?
Unde mergem?
La ambasada americană.
Dă-mi zece minute.
Cinci.
Mulțumesc că ați venit, domnișoară Archer. Sunt agent special Harland.
Vă rog, urmați-mă.
Luați un loc.
Așadar,
Am înțeles că aveți o experiență proprie cu tipul ăsta.
Despre ce e vorba?
FBI-ul este îngrijorat despre locul în care s-ar putea afla un cetățean american.
Jenny Jackson.
Este în Marea Britanie de trei luni.
De obicei își sună părinții de câteva ori pe săptămână,
dar acum trei săptămâni,
aproape că a dispărut de pe fața pământului.
Apoi, acum câteva zile,
și-a sunat părinții în Connecticut
și le-a cerut 80.000 de dolari.
Spunând că are nevoie de ei ca să-și achite datoria de student
pentru a putea lua un post pe care i l-a găsit iubitul ei.
Iubitul se numește Robert Freegard.
Ați făcut rost de camere de supraveghere cu el?
N-am ajuns atât de departe.
Am un caiet.
Sunt doar numere de telefon. Toate numerele lui de unică folosință.
Am sunat la jumătate dintre ele, dar sunt deconectare.
Poți să mi le arăți?
- Ce? - Agent Harland.
Nu vreau ca oamenii tăi să sune la numerele alea.
Poftim?
Dacă dăm de Robert sau de Jenny
sau de oricare dintre victimele lui, asta ar putea strica totul.
Avem o sigură șansă să-l prindem. Una singură.
Agenții meu sunt investigatori calificați. Negociatori.
Dar nu-l cunosc pe Robert Freegard așa cum îl cunosc eu.
- Lasă-mă pe mine să sun. - Pot obține un ordin judecătoresc.
De fapt, ai avea nevoie de un ordin de recuperare a probelor.
Iar asta este o chestiune care ține de Înalta Curte.
Înțeleg ce vrei să spui.
Tu dai telefoanele. Eu le ascult.
Lucrăm împreună.
De acord.
Numărul format nu a fost recunoscut.
Vă rugăm să verificați și să formați din nou.
Numărul format nu a fost recunoscut.
Vă rugăm să verificați și să formați din nou.
- Hei. - Numărul format...
Dă-mi punctele de cumpărare pentru fiecare telefon de pe lista asta.
Trasează-le pe toate pe hartă.
Și trimite-mi-le. Mulțumesc.
- Funcționează la tine? - Totul în regulă.
Perfect.
Alo?
Rob? Alo?
Sophie?
Te sun înapoi.
Cine e?
Sophie...
Numele meu este Alice.
Sunt o colegă de-a lui Rob. Lucrez cu el.
Unde e Rob?
Nu pot să vorbesc asta prin telefon, Sophie.
Ascultă. Suntem gata să te aducem aici.
Am trecut?
Da, Sophie. Ai trecut.
Ai trecut.
Rob a spus că mă va duce el.
Rob este într-o misiune. O să-l vezi foarte curând.
Bine.
Sophie, unde ești?
Care este locația ta?
Mamă,
dacă ai putea să-mi trimiți banii,
m-ar ajuta foarte mult cu oportunitatea asta.
Ar însemna mult pentru mine,
și totul va decurge ca uns odată ce datoria e achitată.
Mamă?
Am mare nevoie de banii ăștia, bine? Te rog.
Nu mă simt foarte bine, Robert.
Poți să mă ajuți?
Bine, ascultați. E important.
Nu putem să-i spunem adevărul când ajungem la ea.
Stai. Ce?
Dacă vrem s-o găsim pe Jenny, nu-i putem spune adevărul lui Sophie Jones.
- Nu încă. - De ce nu?
Pentru că ar distruge-o.
Robert.
Am nevoie...
Am nevoie de medicamentele mele.
Bună, Sophie.
Sunt Alice.
Ei sunt colegii mei.
Ești gata de plecare?
Sophie...
Te-ai descurcat de minune.
E în regulă.
Bine...
Poftim.
Poți să vomiți acolo cât vrei.
Ai locuit în multe case sigure,
în timpul pregătirii cu Rob, nu?
Da.
A ieșit vreuna în evidență?
La ce te referi?
S-a simțit vreuna diferit?
Ca și cum s-ar simți ca acasă.
A existat un loc...
A trebuit să fiu legată la ochi până acolo.
Exact. Un loc de genul ăsta.
Îți mai amintești, chiar și vag, unde era?
Ei bine...
Rob m-a învățat că dacă ești lipsit de unul dintre simțuri,
te poți folosi de celelalte pentru a afla ce ai nevoie.
Am venit de la sud de Cambridge,
iar când am ieșit de pe M11, m-a legat la ochi.
Am mers drept în față pentru aproape 10 minute.
Am numărat secundele. Apoi...
am luat-o la stânga, în sus pe dealuri pentru încă 30 de minute.
Se potrivește.
Mai multe telefoane mobile
au fost cumpărate chiar lângă Saffron Walden.
Foarte bine, Sophie.
Foarte bine.
Eu aș lua-o la dreapta...
Îmi pare rău...
- Nu pot să-mi amintesc cu exactitate. - E în regulă. Serios.
Te descurci de minune.
Alo? Jenny, scumpo, tu ești?
Rob? Tu ești?
Da.
Pot să vorbesc cu Jenny, te rog?
Momentan, nu. Face baie.
Bine. Am transferat banii. Pe toți.
Bine.
- Poți să-i spui asta, te rog? - O să-i spun.
Mulțumesc.
Rob, spune-mi, te rog. E bine?
Da. E bine.
- Bine. - Ne auzim în curând, bine?
Ce...
Se întunecă. Ar trebui să ne întoarcem mâine.
Nu.
Mergem în continuare.
Bine.
Jenny.
Jenny, am vești bune.
Ai tăi au trimis banii.
Nu e grozav?
Hei. Ascultă.
Cred că am niște pastile de-ale tale în mașină.
Mă duc să mă uit, bine?
Jenny.
Jenny, totul o să fie bine.
Alice.
Trebuie să te oprești la un moment dat, Robert.
Asta nu poate continua la nesfârșit.
N-ai venit singură.
- Vino cu mine. - Ce?
Nu ai venit aici ca să mă prinzi.
Ai venit pentru că ai vrut să vezi dacă ce ți-am spus la telefon e adevărat.
Dacă ești singura persoană pe care am iubit-o cu adevărat.
E adevărat, Alice.
Știi că e adevărat. Ești singura.
Alice, uită-te la mine.
Uită-te la mine, Alice.
Cred că ești ultima mea șansă, Alice.
Pot să mă schimb. Chiar pot.
Hai. Putem avea o viață împreună.
Doar noi doi. Hai să plecăm de aici.
La naiba cu asta. Hai să ne urcăm în mașină. Cheile sunt acolo.
Haide.
Dacă fugi, or să te prindă.
Nu, nu o vor face.
Nu o vor face.
Haide. Să mergem.
Alice, ăsta e momentul, bine? Acum ori niciodată.
Alice, te rog.
- Alice? - Pentru numele lui Dumnezeu.
Alice!
Sophie.
- Mulțumesc. - Bine.
Ducem suspectul înapoi, domnule...
O să fie bine.
Cel puțin din punct de vedere fizic.
Mă bucur că ești teafără.
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
Toți cei care au intrat în lumea aia, au lăsat în spate viața pe care o aveau.
Oamenii care au fost cândva.
Ăsta era prețul pe care trebuiau să-l plătească.
Iar mulți dintre noi au plătit scump.
Ne-a promis libertate, în schimb ne-a luat-o.
Însă faptul că suntem aici e o dovadă că există o cale de ieșire.
De acum înainte, vom povesti propriile noastre povești.
Asta e adevărata libertate.
Mulțumesc, domnișoara Archer.
Am înțeles că nu mai practicați avocatura. Este adevărat?
Sunt directoarea unei companii.
Compania mea închiriază mașini de lux clienților de corporații.
- Închidem în 10 minute. - E în regulă.
Mulțumesc.
Îmi pare rău.
Trebuie să întreb.
Unii gardieni spun că nu ești un deținut.
Se spune că ai fi un agent al serviciilor secrete.
Și că investighezi banda Bailey.
Nu pot să vorbesc despre asta. Și nici tu n-ar trebui.
Genul ăsta de discuție mi-ar putea pune viața în pericol.
Da, desigur.
Secretul tău e în siguranță cu mine.
Dacă ai nevoie de ceva, trebuie doar să ceri.
Da.
Ești bine?
Știi, continuă la nesfârșit.
Nu se oprește niciodată.
Vom vedea.
Robert Freegard a fost condamnat pentru mai multe acuzații,
inclusiv răpire, furt și înșelăciune.
A fost condamnat la închisoare pe viață.
Cele două acuzații ale sale de răpire au fost anulate în urma apelului.
A fost eliberat în 2009.
De la eliberarea sa, au ieșit la iveală alte plângeri de fraudă și înșelăciune.
Adevărata amploare a infracțiunilor lui Freegard
s-ar putea să nu fie cunoscută niciodată.
Subtitrare și adaptare - SimonaCriS Subtitrări-noi Team
Sincronizare și corectare punctuație, diacritice și ortografie R.O.D.