Tady Bobby Leiber. Vítejte u oblíbeného podcastu
11. cihla ve Stonewallu. Víme, že maskulinní lesba
nebo transžena jiné barvy pleti vrhla první cihlu,
ale jedenáctou hodil bílý cis gay.
A i dnes budu mluvit o historii LGBTQ+,
ale hlavně o svých problémech a o všem, o čem mám chuť mluvit.
Dnes je velký den, protože 11. cihla oslavuje
milion odběratelů.
Na počest té úžasné zprávy se mě teď můžete ptát naživo.
- První otázka. - Ahoj, Bobby, bude víc dětských knih?
V tuhle chvíli ne, ale děkuju. Možná víte, že jsem napsal pár knih,
přibližujících gay historii dětem. Nikdo je nekoupil.
Čtyřleté dítě asi nechce slyšet pohádku o Martině Navrátilové.
Rodiče, díky, že učíte o Santovi, heterosexuálovi, který neexistuje,
a ne o existující lesbě Martině.
Mimochodem už mám záznam z mého konkurzu do Queer týmu.
A teď to uvidíte na svojí apce.
- Ale ne. - No teda.
Pardon, ale to fakt není smutný. Není.
Je ostříhanej a dostal kalhoty.
Vypadá v pohodě... Nic moc.
- Další. - Co se stalo s vaším filmem?
Jasně, ten film.
Velcí producenti řekli: „Napište romantickou komedii o páru gayů.
Něco, co by se líbilo všem. I heteráči, co to vidí s holkou.“
A já na to: „Líbilo, heteráči? A co jako?
Budu uprostřed automobilový honičky a najednou se zamiluju do Ice Cubea?
Bude mě do zadku píchat Jason Momoa, když budeme mít starosti se sopkou?“
A on říká: „Bobby, udělej film, který světu ukáže, že u gayů
jsou vztahy stejný jako u heterosexuálů. Láska je láska.“
A já: „Láska je láska? To teda není. To jsou kecy.
Vymyšlená lež, která měla vás blbce přimět, abyste k nám byli férový.
Láska není stejná. Máme jiný vztahy. Jinej sexuální život.“
A on říká: „Bobby, jen chceme udělat milý film o milých gayích.“
A já: „To je vaše první chyba, protože všichni gayové milí nejsou.“
A šel jsem.
Ale v pohodě. Nejsem typ na romantický komedie.
Proč ne?
Nevím.
Je mi 40. Nikdy jsem se nezamiloval, nikdy neměl vážný vztah. Ale dobrý.
Mám rád svůj život, svoji svobodu, svoji nezávislost.
Ale to asi nebudu ten správný autor milostného příběhu.
Něco vzrušujícího. Jsem pořád nadrženej a dneska obdržím cenu
na LGBTQ+ Pride Awards.
Gay sportovec roku
V NFL jsem o coming-outu neuvažoval. Celé roky jsem trpěl
jako sexy gay s vyrýsovaným tělem, který žije jen v soukromí.
Ale minulý rok se ukázalo,
jak může být život úžasný, když jste sexy konečně i veřejně.
Díky.
Přivítejte Kristin Chenowethovou, vítězku cen Emmy a Tony.
Dobrý večer. Je pro mě čest tu být dnes s vámi.
Na hlavě mám klobouk zobrazující nepokoje ve Stonewallu,
kde vzniklo queer hnutí za osvobození.
A nyní cena pro bílého cis gaye roku.
Přivítejme Bobbyho Leibera.
Díky.
No teda. Díky, New Yorku.
Díky. Díky.
To je Khnumhotep a Niankhkhnum. Bert a Ernie starověkého Egypta.
Podle mnohých učenců jde o první zaznamenaný pár stejného pohlaví.
Přesto jsou dodnes historici, kteří odmítají věřit,
že šlo o milence, a trvají na tom, že to byli bratři.
Tak začalo 5000 let queer milostných příběhů
vymazaných z historických knih. Nejsou tu, aby nás učili o lásce
a jak se vzájemně milovat. To naštěstí dnes končí.
S potěšením vám oznamuji, že jsem přijal místo ředitele
prvního národního historického muzea LGBTQ+
přímo tady v New Yorku.
Díky, New Yorku. Díky.
Moc děkuju.
Ahoj.
Chceš? Preference?
Jsem pasiv.
Verzatil.
No jasně.
Ahoj.
Díky.
Chceš se udělat?
Asi v pohodě.
Počkej, něco ti podám.
Po trapným sčuchnutí přes Grindr se často procházím sám po městě.
Vy taky? Je to zvláštní. Přece jen šlo o milostný setkání.
I když to bylo divný, neuspokojivý a s cizím člověkem,
cítíte to postkoitální teplo a tesknotu.
A tak se obvykle procházím. Pluju na tom pocitu, dokud trvá.
A mezi podivným sexem s cizinci, které nemilujete,
a hovory s přáteli, které milujete, ale nikdy byste se s nimi nevyspali,
skládáte dohromady...
určitou verzi nezadaného milostného života.
Není to špatný. A funguje to.
Je to mnohem víc, než má na tomhle světě spousta lidí.
Zkuste si to zapamatovat.
Tenhle podcast vám jako vždycky přináší „Kariérní tahoun“.
Ahoj, omlouvám se. Já vím. Pardon.
- O co jsem přišel? Jak je, Lucasi? - Náhradní matka je ve třetím měsíci.
A navíc...
Budeme mít trojčata.
- No teda, blahopřeju. - To je úžasný.
Omlouvám se, musím jít. Mám směnu na baru.
- Ale bylo to fajn. - Jo.
- A blahopřeju. - Měj se, Marty.
- Mějte se. - Pošli zprávu.
Tak co, nechtěli jste něco oznámit?
Fajn, vím, že je to hodně divný a neočekávaný,
ale důvod, proč jsme často s Martym, je ten, že s ním tak trochu
randíme.
- Aha. - Moment. Počkat, počkat.
Jak randíte?
Chodíme s ním jako pár.
Myslím, že jsme něco jako trojka.
Počkej. Co to znamená?
- To jako děláte švédskou trojku? - Dělali jsme to.
Ale potom jsme spolu začali trávit spoustu času. Rozumíme si.
- Nejde jen o sex. Fakt se máme rádi. - Jak dlouho to trvá?
- Půl roku? - Půl roku, a nic jsi mi neřekl?
- Nevěděli jsme, že to bude vážný. - Co je vážnější než trojka?
Řeknete to prarodičům?
- Ahoj, babi. - Ahoj, broučku.
- Chci ti něco říct. - Ano?
Pícháme s Peterem třetího chlapa.
No teda!
To je Paul. Prý s Peterem společně píchají někoho dalšího.
No to je úžasné. Žijí ve trojici.
V pohodě. Důvěřujeme si.
Jen opatrně. Znám hodně takových a je to ošemetný. Bývá to křehký.
Jsme chlapi a jsme na chlapy. Je to jiná láska.
Jsme nadržený, tupí sobci. I já.
Volali mi do vysílání, proč žiju sám. Říkám: „Víte proč?
Jsem gay celej život, tak těm zmrdům nevěřím.
- Podporuju je, ale nevěřím jim.“ - A jsi šťastnej?
Kdo je pořád šťastnej?
- Spousta lidí. - Těm já nevěřím.
Pane Leibere?
- Miluju váš podcast. Můžu selfie? - Jistě.
Díky.
Sakra, mám se sejít s Henrym na oslavě.
- Chtěl jsem se jít převlíknout. - Stejně si sundáte košile.
Ne, nesundáme si košile.
Není rok 2003. Tvůj pohled na gay party je dost stereotypní.
- K čemu je ta apka? - Na randění. Spouští ji moje firma.
Grindr, Tinder a tohle je Zellweger.
Klábosení o herečkách a pak na kutě.
To chci.
- Hele, spal jsem s pětašedesátníkem. - Vážně?
Neměl na profilu svůj věk. Byl milej a měl fakt úžasný tělo.
Ale měl bílý vousiska. Byl jsem jak paní Santa Klausová.
To není špatný.
Tohle je Aaron.
- Nevím, kdo to je. - Chodí do posilovny.
Je hodně sexy. A hodně nudnej.
Co je ještě novýho?
Dneska při sexu se na mě chlap vyčůral.
- Ty v tom jedeš? - Ne, ale nic novýho nemám.
Chápu.
- Vlastně to byla nuda. - Ahoj.
Ahoj.
- Čau, Aarone. - Čau.
- Tohle je Bobby.
- Chcete něco? Dám si rychlý lejno. - Co to je?
Něco jako Red Bull s proteinem.
- Rychlý lejno s vodkou. - Uhněte, taťka chce drink.
Díky.
- Jako bys byl naštvanej. - Já? To ne.
Prostě tak vypadám. Lidi mi to říkají dost často.
Ale nejsem. Nejsem naštvanej.
- Poslouchám tvůj podcast. - Vážně?
To je skvělý.
- Říkají, že jsi nudnej. - Nejsem. Kdo to tvrdí?
Nevím. Spousta lidí.
Skvělý.
Promiň, to bylo ošklivý.
Vůbec neumím flirtovat. A jsem týpek, co ti oznámí,
- že flirtuje, což je strašně sexy. - To je v pohodě.
Co děláš?
Myslíš v práci? Dědický právo. Jsem správce majetku. Píšu závěti.
Baví tě to?
Jasně. Už jako kluk jsem někoho potkal a uvažoval, co komu odkáže, až umře.
Chtěl jsem se při tom podílet na právní logistice.
To je vtipný.
Že je ten kluk sexy?
Jo, to je.
Mám ho dneska píchat i s jeho manželem.
Skvělý.
Fajn.
- Tuhle písničku miluju. - Co to je?
Stará dobrá Mariah.
Jak to, že to neznáš?
Mám radši country. Třeba Gartha Brookse.
Gartha Brookse?
Co jsi sakra zač?
Carrie Underwoodová si mě zablokovala na Twitteru.
Co to sakra...
- Kam do hajzlu šel? - Nevím. Proto tyhle lidi nesnáším.
Proboha, to je ten pětašedesátník.
- No teda, ten je vyrýsovanej. - Jako Brumbál napíchanej steroidy.
Ahoj.
- Kam jsi zmizel? - Nevím. Nikam.
Jo, rozjeďte to, buzíci. Okrrr.
Gayové jsou tak pitomý.
To si piš.
Jsou to obvykle ti nejchytřejší z největších blbců, co jsem poznal.
Byli jsme chytrý, že jsme se označili za chytrý.
Jsem s někým, pak udělám vtip nebo řeknu něco sarkastickýho.
A on ten vtip nepochopí.
Vůbec nerozumí ironii.
Heteráci si myslí, jak jsme chytrý, ale spousta gayů jsou úplný tupci.
Jo.
Na naše malý tajemství.
Hele...
Děláš si ze mě prdel?
- Čau. - Co jste tak dlouho probírali?
- Jak jsou gayové neuvěřitelně tupí. - Paráda.
Nechápu to. Je to mezi námi fajn a najednou kurva někam zmizí.
- Nech to plavat. Je to kretén. - Nenechám. Nenechávám věci plavat.
- Tancuj. - Tančím. Mám snad tančit Louskáčka?
Čau.
- Ahoj. Co se děje? - To, že jsi odmítl můj polibek.
Jsem nesmělej.
Jdeš po těchhle udělanejch nudnejch idiotech bez názoru?
Ne, chci někoho fyzicky křehkýho, někoho, kdo pořád mluví.
Půjdeme ke mně?
Nemůžu.
Proč?
Musíš opíchat falešnýho baseballistu i s manželem?
Nevím, co říct.
- Měj se. - Vezmi si moje číslo.
- V žádným případě. - Proč?
Protože jsem ten chytrej, pitomče. Jsi citově nedostupnej?
Nikdo není víc než já. A jsem na to moc pyšnej.
To je fuk. Henry má mý číslo. Nashle na Grinderu, Zellwegeru
nebo na něčem kurva dalším.
- Tam nejsem. - A jak se kontaktuješ?
Vlastně moc nehledám.
Jasně.
Já taky ne.
Pardon, promiňte...
Proboha, pořád pózujou jak modelky.
Pardon, vím, že pózujete, ale pustíte mě domů?
Cítil jsem, že budeš online.
Ahoj.
Čau, jak je?
Nic moc. Co ty?
Ne. Fajn.
Jsme tu anonymně
a nedošlo mi, že Grindr je jako Láska přes internet (smajlík).
- Ha ha. LOL. Dick pic? - Žádný obrázky. Promiň.
V Lásce přes internet by ti Ryanová fotku genitálií neposlala.
Ha ha. LOLOL. Ukážeš mi zadek?
Nemám fotku.
- Potřebuju ho vidět. - Nemám fotku.
Bez fotky zadku se s tebou nesejdu.
Musím vidět fotku zadku!
Do prdele!
Teče mi krev! Jak budu kadit?
Nemůžu píchat, nemůžu kadit. Snad nejsem ani člověk. Sakra!
Do hajzlu. Je moc plochej.
Jen pro tebe, kámo.
On mě bloknul? Zmrde!
Hallheart uvede svůj první vánoční bisexuální film,
oceňované Vánoce s ní nebo s ním.
Hallheart jde vždycky s dobou...
...Vánoc.
No tak.
Poslouchejte!
Nemáme čas. Chybí sponzor expozice v posledním křídle.
Pier 1 slíbili velký dar, ale zkrachovali. Koupil je Talibán.
- Talibán. - Takže nám chybí 5 milionů.
Otevření neodložíme. Vypadalo by to, že máme trable. A rozpadlo by se to.
Potřebujeme nápady, co dát do posledního křídla. Cherry, spusť.
- Znáte toho plejtváka z muzea? - Jo.
Tak něco takového, ale místo plejtváka
tam pověsit lesbu.
- To ne. - To nemůžeme.
Co takhle nějakou domorodou transženu?
Jdi s tím někam, Wando. Co těch 400 leseb-bojovnic z občanské války?
Ztichni. Nebyly to jen lesby. Byli to i transmuži.
Dost. Ta budova je vzácnou šancí legitimizovat dějiny bisexuálů.
- A je to tu zas. - Říkáme sice LGBTQ,
ale vždycky vynecháme „B“. Já...
chci síň bisexuálů, podobnou disneyovské síni prezidentů.
Chci pódium plné animatronických, mluvících bisexuálů,
kteří se budou hýbat a gestikulovat.
Shodou okolností teď probíhá Týden bisexuálního povědomí
a nikdo to nevzal na vědomí!
- Já ano. - To je pravda.
Měsíc lesbické historie byl v březnu a nikdo ani nemukl!
Je červen! Tohle bylo v březnu!
Lesby mají měsíc, my jen týden.
- Roberte. - Co?
Chci ti říct, že tě slyším.
- Vidím tě a jsem tu pro tebe. - A je to tu zase.
Nemá žádné vlastní nápady, ale vždycky „tu pro někoho je“.
- Píseň „Amerika krásná“ je od lesby. - Já už nemůžu.
Katharine Lee Bates
napsala slova na ubrousek. V jejím domě ve Virginii...
- ten ubrousek mají! - Co kdyby poslední expozice
byla živým ztvárněním queer svatby?
- Souhlasím. - Nejsem proti.
Tamaro, to je přímo úžasné.
A návštěvníci si budou registrovat svatební dary.
Ne! To je staromódní heteronormativní nesmysl.
Lidi mají vnímat dějiny queerově, ne se chlácholit
další gay svatbou. Je to muzeum, ne Městečko Schitt’s Creek.
- Schitt’s Creek miluju. - Já taky.
- Má to vrstvy. - Každej to má rád.
Připomínáš mi Eugena Levyho.
Jo.
Tak, pane Funku.
- Jak vám mohu pomoci dnes? - Chci upravit závěť.
- Můžu se zeptat proč? - Protože umírám.
- Mám rakovinu. - To je mi líto.
Musím určit, kam půjdou mé peníze.
Máte partnerku či manželku?
Ani jedno.
- Děti? - Ne.
- Rodinné příslušníky? - Ne.
- Blízkého přítele? - Už ne.
Dobře.
Někdy pomůže zavřít oči
a myslet na to, kdo pro vás nejvíc znamená.
Tak kdo?
Cher.
Takže chcete odkázat 100 tisíc dolarů...
Cher.
- Myslíte, že je Cher potřebuje? - Má obrovský personál.
Pane Sheparde, promiňte, že ruším, ale zemřela paní Baileyová.
- Proboha, to je skličující. - Omlouvám se.
- Představuji si, čím procházíte. - Myslím vaši práci.
To je depka.
Tady Aaron. Co Grinder?
Úžasný, 45 minut jsem si fotil zadek.
Co ty? Jak šel grupáč s falešným baseballistou?
Dobrý. Zítra jdu zas. Někdo čeká jejich mimčo.
- Odhalení jeho pohlaví slaví orgií. - Orgií? James Baldwin by byl pyšnej.
LOL. Ráno jsem se smál, jaks mi to nandal.
Patří ti to, čubko. Ale dostals mě. Asi jsi citově nedostupnější než já.
- Buďme citově nedostupní spolu. - „Citově nedostupný spolu“?
Kdo ti to píše? Maroon 5?
- Jdi do hajzlu. - Žertuju. Nepozveš mě na rande?
- Jsem pro cokoli. - I já.
- Skvělý. - Fajn.
- Zítra. Nebo kdykoli? - Kdykoli a cokoli.
- Je mi fuk, co uděláme. - I mně. Cokoli, kdykoli. V pohodě?
Určitě.
- Skvělý, cokoli, kdykoli. - Fajn, cokoli, kdykoli.
GIF tance Michaela Scotta. Skvělý.
Z Kanclu? On ale není gay.
Srdíčko. Ne. Odsrdíčkovat. Palec nahoru.
- Peace. - Peace?
Uvidíme se.
Dej mi srdíčko, couro.
Měj se.
- Ty jsi odsud. Žijí tu tví rodiče? - Ne, už umřeli.
- To je mi líto. - Díky. Už je to dlouho.
Máma umřela, když jsem byl na vysoký. Táta před 10 lety.
- Včela, včela. - Nemávej rukou. Zabiješ ji.
- To chci. Mám ji na krku. - Vymírají. Nečteš?
- Jo, o filmech a gayích. Dělej něco. - Jasně, jasně. Bude to dobrý.
- Dotýkáš se včely. - Já vím.
No teda.
Díky.
Jsi jako dospělej skaut.
Já jako to, co je z Evana Hansena. Podívám se, co hrajou.
- Jakej je tvůj nejoblíbenější film? - Nejoblíbenější film?
Nevím.
- A tvůj? - Pařba ve Vegas.
Pařba ve Vegas? Tvůj nejoblíbenější?
Kolik filmů jsi viděl? Jeden?
- Je to legrační. - Asi jo.
Pamatuješ si jednu z prvních replik? „Volám doktora buzíka.“
- Vzpomínáš? - Jo.
To je začátek
nejúspěšnější komedie roku 2009. A mlčí se o tom.
Není to tak dávno. Máme se tomu zasmát.
Na tohle já citlivej nejsem.
Myslím, že jsi rád naštvanej. Je to tvůj obor.
Cože? Ne, není! Běž do hajzlu.
Naštvanost je můj obor? To ne.
Nerad si stěžuješ, poněvadž tvý city byly zraněný, takže jsi slabej,
a tudíž zranitelnej. A i když říkáme, že máme být zranitelní,
oba víme, že je to blbost.
Hodně gayů sice miluje zranitelnost a roztomilost,
ale nemusí se jim z toho postavit.
Jsi dost vypjatej.
Jo.
- Kecal jsem. - V jakým smyslu?
Pařbu ve Vegas zas tak rád nemám.
- Ale ne ne. - Jo.
Mám rád, když jsi vytočenej.
- Nevěřím ti. - Říkám, že jsem kecal.
To se mi nelíbí.
Vnitřní poklad Jiný Danny...
Tak jo. Co dávají?
Vnitřní poklad bude dobrej.
- O čem to je? - O dvou hraničářích, skrytých gayích,
během zlaté horečky v roce 1849. Ve skutečnosti o dvou heterácích
hrajících gaye, aby dostali Oscara. Baví mě sledovat dva heterosexuály,
- jak se proměňují ve smutné gaye. - Gay hrající gaye. To není herectví.
Máš úplnou pravdu. Ve filmu o mým životě by měl hrát herec heteráč.
Můj příběh by měl dát Benedictu Cumberbatchovi další šanci zazářit.
Film nebude, tak co uděláme?
Neříkám, že ten film nechci vidět. Já ho sakra vidět chci.
Zmírám touhou.
Je to lepší než Dej mi své jméno, ale nemá to na Klub poslední naděje.
- No, dostalo mě to. - Proč je to vždycky tak tragický?
Nevím. Filadelfie, Zkrocená hora, Milk. Happyend Oskara nevyhrává.
Heteráci nás rádi vidí utrápený.
Aaron Shepard?
Josh Evans! Ty vole! Ahoj, kámo.
- Rád tě vidím. - To je kurva let.
Hráli jsme spolu na střední hokej.
- Moje snoubenka Samantha.
- Ahoj. - Těší mě.
- A to je Bobby. - Ahoj. Viděli jsme Vnitřní poklad
- o nepřiznaných gayích hraničářích. - Aha. Fajn.
- Byla to taková blbost. - Chci to vidět. Já gaye zbožňuju.
- Co tady děláte? - Malý výlet. Je poprvé v New Yorku.
- A je to fakt nátěr.
- To teda je. - Jo.
No... bomba!
- Jo. Těšilo mě, Bobe. - Mě taky.
Šílený. Nikdy tu nepotkám nikoho z mýho rodnýho města.
Tak určitě, kámo. Absolutně, kámo. Jen taková blbost, kámo.
- Na střední jsem ho strašně miloval. - Jo, to dává smysl.
Jak v Největším showmanovi říká ta vousatá dáma, tohle jsem já.
- Falešnej baseballista? - Poslal mi to jeho manžel.
Jsou šíleně sexy.
Mike a Doug. Steroidový svaly místo mozku, ale jsou milí.
Jdeš se mnou?
Zase mi dáváš kopačky, abys píchal baseballovýho cosplayera s manželem?
Nedávám ti kopačky. Zvu tě.
Proč prostě nejdeme nahoru?
Mně vztahy moc nejdou.
Vztahy?
Říkám, že s tebou chci mít vztah?
- Byli jsme spolu jeden den. - Půjdu nahoru a zkomplikuje se to...
- Pojďme tam. Bude to zábavný. - Já nepůjdu, ale ty bys měl.
Jen se zeptám. Proč jsi mi psal, když nechceš sex?
Nejsem naštvanej, jen zvědavej.
Neřekl jsem, že nechci...
V klubu to s tebou bylo zábavný. Chtěl jsem tě pozdravit.
„Pozdravit“?
Psals mi ve chvíli, kdy jsi měl kocovinu a byl osamělej.
Nelíbím se ti, ale šels na rande.
Proč jsou gayové tak divný? Ale my vlastně nejsme tak divný.
Zajišťujeme si své vrtošivé potřeby, které se mění ve vteřině,
ale nevnímáme, že to má na druhého citový dopad.
Bylo zábavný plnit tvoje vrtochy.
A vlastně nemám co říkat, protože já lidem dělám totéž.
- Bylo to fajn. - Bylo to fajn.
Jo.
- Užij si to s nimi. - Jo, měj se.
Bobby, počkej.
- Fakt jsem si to dneska užil. - Já taky.
Na rande nechodívám, ale bylo to vážně fajn.
I já jsem si to užil.
Musím už jít.
- Vážně? - Jo.
- Není to divný? - Ne, je to zábavný.
Jenom už musím.
- Dobře. - Uvidíme se.
- Tak ahoj. - Ahoj.
Já už půjdu. Díky moc.
- Ty už jdeš? - Jo, musím.
- Moc nás těšilo. - Mě taky. Bylo to pěkný. Dobrou.
Tak jo. Fajn.
Dík, žes přišel. Bryan je určitě gay a měl by být se strejdou gayem.
Jistě. Budu svýmu gaysynovci dobrej geyda.
Strejdo Bobby, to je můj referát o Freddiem Mercurym.
- Miluje Bohemian Rhapsody. - Úžasné.
A taky z velké gay ikony děláš toho, kdo měl možná jednou sex se ženou?
- Nebyl bisexuál? - Měl manželku.
Ježíš taky a byl gay.
Skvělé, ten film jsi vylepšil. Dobrá práce.
- Proč ty ukázky z Pařby ve Vegas? - To nic. Měl jsem rande s klukem
- a pořád mi píše. - S klukem? Jako přes Grinder?
Překvapivě jsem ho potkal naživo.
Bobby. To je úžasný.
- Zase se sejdete? - Ne, řekl mi, že má radši grupáč
než dvojku, která je moc intenzivní a všechno komplikuje.
Souložili jsme se třemi lidmi.
Vztahy gayů jsou teď velký hemžení. Hele, další. A tady další.
A ještě jeden. Je to směšný. Navíc nejsem jeho typ.
- Jak to víš? - Prostě to vím. Prej má rád country
a miluje Gartha Brookse.
Co je to za gaye, když miluje Gartha Brookse? Děsí mě to.
Ti, co se mu líbí, vypadají jako on. Všichni jsou...
udělaný, sexy chlápci, co hrajou heteráky.
- To já nejsem. - Je top, nebo bott?
Co to s tím má společnýho?
- Asi jste oba pasivní. To je potíž. - Nejsem vždycky bottom.
Bottom dance!
- Jo. - A tančíme!
Proboha.
Sex gayů byl lepší, když to heteráči moc nesnášeli. Blbej Schitt’s Creek.
- Nemluvme před dětmi o análu. - Je to přirozená součást života.
- Pozvi ho znovu. Nikdo se ti nelíbí. - Je strašně krásnej.
- Ty taky. - Jsi k nakousnutí.
On je gay verze Toma Bradyho.
- S ním se cítím jako čarodějnice. - I on má z tebe určitě strach.
- Jasně. - Bojí se, že je zranitelnej.
Gayové tvý generace mají problémy s maskulinitou.
Smiřte se s tím. Půlka dětí v Brianově třídě je nebinární.
To není fér. My měli AIDS, oni seriál Glee.
Možná ho pozvu na akci, která souvisí s mou prací. Možná.
O co jde? Spousta celebrit a nóbl lidí.
- Budeš se před ním naparovat? - Jde o finanční sbírku pro muzeum.
Musím někoho přivést.
- Budeš na pódiu? - Nebudu na pódiu.
Nejsem narcis a sociopat.
Doja Cat. Děkujeme.
Přátelé, jeskynní malby v Zimbabwe zpodobňují homosexualitu
a vznikly 2000 let před Kristem.
Kdyby ti muži na malbách žili dalších 4000 let,
viděli by coming-out v seriálu Ve Filadelfii je vždycky slunečno.
- Kdo vám dělal bradu? - Ta je pravá.
Jasně. Moje taky.
Prosím darujte štědře, aby muzeum mohlo vyprávět všechny příběhy,
které nikdy nikdo nevyprávěl. Mockrát děkuji.
Dobrou noc.
- Promiň za to čekání. Blázinec. - Ne, byl jsi úžasnej.
Já bych nedokázal mluvit před davem lidí.
- A pohybuješ se v nóbl společnosti. - Věř, že to často nemá takovej lesk.
Bobby, úžasný jako vždycky.
- Díky, Charlesi. - Moc blahopřeju.
Díky, že jsi přišel.
- Skvělý projev, Bobby. - Díky.
Provedu tě soukromě po muzeu.
- Jasně. Ale nechci tě odsud tahat. - V pohodě. Tudy.
Pavilon legend. Opomíjení hrdinové dějin LGBTQ+.
Marsha P. Johnsonová, Sylvia Rivera. Stonewall je to jediný,
co heterosexuálové z queer dějin znají. Nikdo neví,
kdo ve Stonewallu hodil první cihlu, ale nebílé transženy Marsha a Sylvia
byly z těch, kdo zahájily queer hnutí za osvobození.
Tak co ty na to? Úžasný, co?
Jo, je to hodně působivý.
Ale...
- Ale trochu depresivní. - Jako že tě to deprimuje?
AIDS, nacisti, homofobie.
To člověka trochu sklíčí.
- Fajn, co jsi čekal? Noc v muzeu? - U nás v rodině ten film milujeme.
Aha.
Co udělat něco takovýho? Věci obživnou a mluví s tebou.
„Věci obživnou a mluví s tebou“?
Jak to přesně myslíš? Co třeba bysta Eleanor Rooseveltové,
a když se přiblížíš, uvědomíš si, že to není Eleanor Rooseveltová,
ale Amy Schumer.
Ne! Je to muzeum. Nemá to být legrační.
Bobby,
na Zoomu čeká agent Debry Messingové. Je to naléhavé.
Debra se bojí, že ji „zruší“.
Řekla, že je Viola Davisová z Tuftsovy univerzity, a lidi zuří.
Podle agenta může dát muzeu velký dar, aby si zachránila tvář.
- Kdo je Debra Messingová? - Z Will a Grace. No teda, úžasný.
Počkej tady. Dej mi pět minut.
- Dobře. - Fajn.
Právník
Nesnášel svou práci Dělal CrossFit
Aarone.
„Musel jsem. Brzy.“
Do hajzlu.
Pozdrav bratra.
- Čau. - Čau.
Jason je u nás. Neví, kde má bydlet. Nikdy se nerozváděj.
- Nikdy se nežeň. - Promiň, mami, jsem v práci.
- Už bych měl jít. - Málem bych zapomněla.
- Pamatuješ Joshe Evanse? - Jo, ze střední.
Potkal jsem ho tu se snoubenkou.
Právě se rozešli. Víš proč?
Protože je gay.
Josh Ev... To ne.
Stydím se, že mi to trvalo tak dlouho,
ale prej se to dělá, až přijde čas.
Sílu mi dodal můj hrdina
Colton Underwood, takže prohlašuju, že jsem zřejmě...
gay.
Pokud se vám líbí, že jsem gay, olajkujte to. Peace.
No to mě poser.
Tak jsme chvíli uvažovaly a já nakonec říkám:
„Nazvi to album Lemonade.“
Halóóó, Aarone.
- Bobby? Už můžeš? - Cože?
- Už můžeš? - Omlouvám se.
Uvažuje se, zda jsou USA připravené na prvního prezidenta gaye.
Tvrdím, že už jsme ho měli.
Co takhle poslední křídlo nazvat „Lincolnovy dopisy:
Americký gay milostný příběh.“ Celé roky historici spekulovali
o Lincolnově sexualitě. Sdílel lůžko a vedl intimní korespondenci
s mnoha muži, a to po řadu let. Třeba s Joshuou Speedem a Davidem...
Já tě přeruším. Bobby, nemůžeš říct, že Lincoln byl gay.
- Proč ne? - Nedokážeš, že šlo o sexuální vztahy
- a není důkaz, že to byla láska. - Jistě, Roberte.
- Neexistovali jsme. Kde vzít důkaz? - Lincoln byl ženatý
a měl čtyři děti. Nebyl gay, Bobby.
- Mohl být bisexuál. - Dovolili jsme, aby se od počátku
zamlčovaly milostné příběhy gayů. Máme šanci tu hanbu odmítnout
a nastolit pravdu. Neuděláme-li to, heterosexuální teroristi zvítězí.
Heterosexuální teroristi?
- Jo. - Jsou i gay teroristi.
A taky bisexuální teroristi. Je jich spousta.
Fajn, jsou i trans teroristi. Caitlyn Jenner.
To už stačilo. Pojďme hlasovat.
Fajn.
Takže máme 2 hlasy pro „Velké světové bisexuály“.
- Děkuju některým... tobě. - A tři pro „Lincolnovy dopisy“.
Jo! Díky. Díky.
Debra Messingová je tady.
Jo, výborně.
Zavolej!
- Jsi v pohodě? - Jo, jsem.
Držte mi palce.
- Paní Messingová. - Pro vás Debra.
Úžasný prostor. Jak jste ho našli?
No, jak jsme ho našli?
- Já vlastně netuším. Omlouvám se. - Všechno v pořádku? Jste nervózní.
Věřte mi. Jsem Debra Messingová, ale taky jsem jenom člověk.
Jistě.
Ne, nejsem nervózní.
Omlouvám se. Klučičí problémy. Taková hloupost.
Včera tu se mnou byl na benefici a pak náhle zmizel.
Pořád mu píšu, on mně ne. No to je fuk.
- Co vy? - Těším se na tu prohlídku.
Můžu se vás rychle zeptat? Myslím, že jste ten správný člověk.
Co se to děje? Nemá snad o mě zájem?
Nebo se fakt něco stalo? Proč na něj tak myslím? To mě štve.
Nikdy nejsem tak roztržitý. To nejsem já.
Pořád se ptám, co mám dělat. Znovu mu napsat? Zavolat mu?
Mám za ním jít domů?
Co mám dělat, Debro?
Posledních pětadvacet let
jsem poslouchala stížnosti
snad každého gaye na planetě. Já nejsem postava, kterou hraju.
Nejsem nejlepší kámoška všech gayů. Prostě jsem si vyrazila
na prohlídku muzea.
Ale to ne!
Přišla jsem snad a hodila na vás všechny svý srágory? Odpovězte!
- Já jen... - Ztichněte. Jsem rozvedená matka.
- Chcete slyšet, jaký to je? - Omlouvám se. Je mi to trapné.
- Začněme znovu. - Klid, klid. Co se to tu děje?
Chcete si mi stěžovat na nějaký osobní srágory?
- Ne. - Jistěže ne. Protože lesby...
svý srágory řeší samy.
- Mizím. Za hodinu mi končí hlídání. - Prosím, vraťte se. Omlouvám se.
Já nejsem...
Grace.
Grace je postava.
Vyhrála jsem za ni Emmy.
I Sarah Jessicu Parkerovou jsem porazila. Lidi zapomínají.
Já si snad oholím hlavu.
Co to kurva je?
Bobby, co se děje? Debra Messingová tě právě poslala do hajzlu.
- Ty dveře jsou sakra zamčený. - Pomůžu vám.
Ne.
Já chci ji.
Už mu nevolej.
Už mu nevolej. Nevolej.
Už mu vůbec nevolej.
Sleduj seriál. Ozark.
Jako někdo, kdo je normální.
Ahoj, to jsem já.
Zavolej, až budeš moct. Měj se.
Ahoj.
Promiň, že neodpovídám. Mám toho moc.
V pohodě. Já taky.
Nechceš si o víkendu někam vyjít?
Bobby, budu upřímný.
Vážně jsem s tebou rád. Jsi chytrej, je s tebou legrace.
Nevím ale, jestli se k tobě hodím.
Jestli jsem na tvý úrovni.
Tví přátelé měli možná pravdu, že jsem nudnej.
Hodně štěstí.
No tak.
Tak jo.
Proč sedíš na trávě, a ne na tý obrovský dece?
Já mám trávu rád.
Fajn.
Tak jak je?
- Co je novýho? - Počkej,
tomu nebudeš věřit. Pamatuješ toho mýho kámoše ze střední?
Jo.
- Právě se vyoutoval. - Cože?
Rozešel se s ní. Netušil jsem to.
- Neuvěřitelný. - To je dobrej.
Jo, úžasný.
Fakt úžasný.
Fajn, promiň, ale co se děje?
- Jak to myslíš? - Nechal jsi mě v tom muzeu
- a pak neodpovídal na moje zprávy. - Bylo jich 15. Šel z toho strach.
Buď ke mně upřímnej.
Nepřitahuju tě. V pohodě, zvládnu to.
Neurazí mě to. Jen mi to řekni. Buď upřímnej, ať neztrácím čas.
- Nejsem tvůj typ, je to tak? - Bobby, jsi vážně přitažlivej chlap.
Fajn, díky.
Tak proč jsi pasivně agresivní?
Strašně křičíš.
- Máš rád pitomce. - Cože?
Slyšíš dobře.
Vidím, kdo se ti líbí. Všichni ti kurva udělaný, nabušený,
vypatlaný, idiotský kámové.
Líbí se ti, že jo, Aarone?
- Chceš si hrát s velkejma klukama? - Jo.
Hele, Aarone, oni se perou.
Chceš se taky prát? Ocitnout se zase v šatně na střední?
S kámoši z hokeje vrhat tajný pohledy po zasraným Joshovi?
Líbí se ti to? Já umím bejt drsnej. Jako tví hoši.
- Líbí se ti to? - Přestaň.
Teď jsi na mý dece.
- Jo, jsem. - Chceš se válet na mý velký dece?
Chceš, jo?
- Umím bejt agresivní. - Já víc.
- Jo? - Jo.
- Hej, co to děláte? - Jsem na celý tvý dece.
Hoši!
- Fajn. - Pardon.
Chtěl jsem mu pomoct.
- Bydlím tady nedaleko. - Tak jdeme kurva domů.
To je krásný.
- Krásný. - Líbí se ti to?
Jo.
Vezmeš si to? Jo, líbí se ti to. Nemravo.
- Jo. - Jo.
- Líbí se ti to? - Jo.
Jo.
Fajn.
Dobrý? Jo?
Vzdáváš se?
Jo, jo. Vzdávám se.
- Jo? - Vzdávám se.
- Řekni: „Vzdávám se.“ - Vzdávám se!
- Jsi v pořádku? - Vzdával jsem se.
- Promiň. - Vzdal jsem se.
Skvělý, líbí se ti to?
- Líbí, jo? Líbí se ti to? - Jo.
- Líbí, jo? Líbí se ti to? - Jo, jo.
Jo, jo!
Máš rád poppers?
- Jo. - Fajn.
- To bylo šílený. - Jo.
Líbí se mi, jak se ti propadá hrudník.
Díky.
- Říká se tomu konkávní hrudník. - Líbí se mi.
Je jako maličký ptačí koupadlo.
Jako ptačí koupadlo?
Skvělý. Vždycky jsem chtěl, aby můj hrudník vypadal jako malý ptačí koupadlo.
To chce každej chlap.
Líbí se mi, jak jsi chlupatej.
Jsi jako Austin Powers.
Díky.
Takže chodím s někým, kdo má radši Powerse než Debru Messingovou.
Kde jsem udělal chybu?
Počkej, my spolu chodíme?
Ne.
Nechodíme.
Byl to žert. Nikdy s nikým nechodíš.
Já taky ne. Nikdy s nikým nechodíme.
- Pamatuješ? - Pamatuju.
Co to děláš?
Je otravný, jak je teplý tělo příjemný, když ležíš na jiným těle.
Nesnáším, když v neděli dostávám pracovní emaily.
- Máš dost intenzivní práci. - Jo. A nenávidím ji.
Samej stres a deprese a taková zasraná nuda.
Já to fakt kurva nenávidím.
To je mi líto.
Chtěl jsi někdy dělat něco jinýho?
Bobby, musím ti něco říct.
Když jsem byl ještě kluk...
Co se stalo?
Mně to říct můžeš.
Jako kluk jsem chtěl vyrábět čokoládový bonbóny.
Vyrábět čokoládový bonbóny?
Rodiče mysleli, že chodím do herny v nákupním centru,
ale chodil jsem do Godivy.
Líbilo se mi, jak jsou zabalený. Vymýšlel jsem si vlastní bonbóny.
Jak každej bude mít unikátní podobu a obal,
který ti řeknou, jak bude chutnat. A dělal jsem si vlastní nákresy
do notesu.
Myslel jsem jenom na ně. Na malý krásný čokoládový bonbóny.
To je dobrý.
Ale co s tím? Čím bych asi byl?
Čokolatiér.
Jak jsem kurva mohl bejt čokolatiér?
A proč ne?
- Vypadalo to trochu buzňácky. - Proboha, Aarone.
Buzňácky?
Protože celej život děláš bonbóny?
- Bobby. - Fajn. No a co?
Oba jsme velký buzny. Fajn.
To jsi před pár minutami nevěděl, když jsi strkal obří penis
- do mého malého řitního otvůrku? - Ale to je přece takový klišé.
Radši budu klišé a nebudu nešťastnej.
Můj patnáctiletej mozek v roce 1995 na to musel pořád myslet.
Ještěže mě brácha načapal.
S klukem?
Ne, dělal jsem čokoládový bonbóny.
Lhal jsem a tvrdil jsem...
že dělám čokoládky pro holku, do který jsem se ve škole zamiloval.
Promiň, ale to je strašně roztomilý.
Máš skvělej vzrušující život.
Nechtěl jsem před tebou vypadat jako nudnej trouba.
Nejsi nudnej.
Tví přátelé to říkali.
Proboha, tebe to naštvalo?
Dělal jsem si legraci. Promiň.
Ty ale nemusíš celý dny trčet v tom hnusným kanclu.
Můžeš jít pryč...
a dělat karamelový řezy. Cukrářskej elf s vnitřní homofobií.
Musíš se stát čokolatiérem.
- Bobby. - Říkám ti, staň se čokolatiérem.
- Říkáš to, jako by to bylo snadný. - Není to snadný.
Nic není snadný.
No teda. Víš, co mě čeká o víkendu? Se svým konkávním hrudníkem
jedu do Provincetownu žebrat o prachy. Potřebuju pět milionů dolarů.
Jinak se muzeum neotevře. A pořádají tam Pride,
takže musíme mít v průvodu alegorickej vůz, což je komplikace.
Není to snadný. Nic není snadný.
Ale stojí to za to.
Asi tam můžu jet.
Kam?
Do Provincetownu?
No jasně.
Vítejte v Provincetownu
Pojďte, pojďte. Vítejte. Já jsem Louis.
- Ukážu vám pokoj. - Díky.
To je ale krásnej dům.
- Jak dlouho to tu máte? - Do Provincetownu jezdím od roku 1976.
- Kdo jsou ti muži? - No to jsem... já.
No teda, Louisi, tys byl ale sexy.
Jo, já vím.
Jezdí sem ještě někdo z nich?
Ne, do roku 1996 čtyři z těch sedmi zemřeli.
Ten dům jsem si koupil v roce 1999, když mi došlo, že nějakým zázrakem
- asi přežiju. - To je smutný.
- Řekněte mi, co dneska chystáte. - Odpoledne mám něco pracovního,
- takže vlastně nevím. - Budeme relaxovat.
Relaxovat?
V Provincetownu? Běžte si to užít. Brzo bude po vás.
- Ukážu vám ten pokoj. - Fajn.
Vaše ložnice.
No teda!
S pícháním mi dejte vědět.
Musím si něco vzít.
- Sakra, promiň. - Proč sem chodíš?
Myslel jsem, že jsi ve sprše.
- Neberu steroidy, jen testosteron. - Není to nebezpečný?
- Pro tvý koule a játra? - Ne, dělá to půlka chlapů, co znám.
Ty, co znáš, jsou pitomci.
Ale když jsi posedlej mým tělem, tak ti to nevadí.
Fajn, máš pravdu. Jdu do sprchy.
Hříšný tanec
- Máš pěknej hlas. - Cože?
- Slyšel jsem tě ve sprše. - To je fakt ostuda.
Ty požádáš toho chlapa o zbylých pět milionů?
Když mi dá meloun, beru to.
Vyděsí je, když moc žadoníš. Je to jako s tebou.
- Kdo je ten Grape? - Larry Grape,
gay a největší televizní producent. Průkopník queer obsahu. Superdůležitej.
Pane Grape, poslední křídlo by se mělo týkat Lincolna.
- Líbí se ti Lincoln? - Málokdo ví,
že nejoblíbenější prezident byl první gay prezident.
Pardon. To je Lincolnovo muzeum? Je to tak, pane?
Je to historické muzeum LGBTQ.
První na národní úrovni...
To zasraný křoví!
Mý sousedi ho zasadili. A brání mi ve výhledu. Chápete to?
Vyřešíme to.
- Co to děláš? - To je můj pozemek.
Hranice pozemku.
To je fakt průser. Neposlouchá mě. Jen připravuje rottweilera na Pride.
Z mých pracovních zkušeností vím, že boháči touží po posluchači.
- Ptej se, co ho zajímá. - To je mi fuk.
- Prezentuju svou ideu. - Tak to předstírej.
- Tvař se, že nasloucháš. - Mám se tvářit, že naslouchám?
Jo.
- Jo. - To nemůžu.
- Jo, zkus to. - Fajn.
- Dobrý. - Vypadám, že naslouchám?
Jasně.
- ...můj pozemek? - Keř je původní!
- Jdeš na Pride? - Jistě.
- Mám tě rád. - I já tebe.
- Fajn. Naslouchat. Zkusím to. - Omlouvám se, chlapci, už musím.
Pane Grape, můžu se zeptat?
Co byste vy sám...
rád v tom muzeu viděl?
Strašidelný dům...
traumat gayů.
- Strašidelný dům traumatu gayů? - Vozík na kolejích a...
- Jako strašidelná jízda? - Jasně sakra že strašidelná jízda.
Myslíte, že je to příliš?
Ne, to ne.
Je to skvělé. Pokračujte.
Fajn. Ocitneme se v intimním baru
s mladými animatronickými sexy muži.
Začnou spolu tančit a pak bum!
Zdí se probourá policejní vůz. Vyrazí z něj policajti.
Sirény, pendreky, výkřiky.
A vůz vyrazí jako po horské dráze. A všude je spousta krve.
Po chodbě vás honí příšera s obličejem Reagana
a křičí: „Zářící město na kopci, zářící město na kopci.“
Pak vyjedeme do světla se šťastným koncem.
Lil Nas X bude třeba posilovat s růžovými činkami.
No teda.
Gay traumadráha. To je velmi provokativní.
Ale asi si to bohužel nemůžeme dovolit.
- No tak jsem vás rád poznal... - Pane Grape, pane Grape.
- Já nerozumím umění, ale penězům. - Ne.
Počkej.
Uskutečnit to, co chcete, to vyžaduje víc než malý dar.
- Ne, Aarone. - Potřebujeme pět milionů dolarů.
A nedostanete jen Gay traumadráhu, ale i Lincolna. Bude tam všechno.
Přepíšete dějiny pro celou LGBTQ komunitu.
Vy jste vypravěč, Lawrenci, a tohle je ten nejzásadnější příběh.
Otevření jste už dvakrát odložili. Otevře se to vůbec?
Jistě! Určitě se to otevře. Slibuji. Celý můj život k té chvíli směřuje.
Pět milionů je pakatel, když přepisujete dějiny. Souhlasím!
- Jako vážně? - Ano, ano!
Teda! Díky, pane Grape!
Blahopřejte mi k penězům. Šťastný Pride!
- Šťastný Pride! - Musím jít na Pride večírek
a vy jste na něj příliš staří. Prosím, běžte.
Aarone, no teda!
Jsi génius. Prej: „Jste vypravěč.“ Jak jsi na tohle přišel?
Říkám, že to s bohatými magory umím. Poznal jsem, že má prachy.
Nevím, co říct. Děkuju.
Není zač.
No teda.
Sakra, musím na ten pitomej vůz. Uvidíme se potom.
Fajn.
Děkuju.
Tak jo.
Políbil jsem tě. Teď se líbáme? Já nevím! Měj se!
Bobby!
Karamelové řezy
Jsi krásnej.
No co? Fakt jsi.
S tím Lawrencem tomu nemůžu uvěřit. Byl jsi fakt úžasnej!
- Pět milionů dolarů! - To nic není.
To teda sakra je. Děláš si srandu?
Vždycky si všechno zařizuju sám. Nic takovýho pro mě nikdo nedělá.
To samý můžeš udělat i pro sebe.
- Třeba otevřít obchod s čokoládou. - To určitě neudělám.
Nemám tvoje sebevědomí.
- Nemám takový sebevědomí. - Máš největší sebevědomí z lidí,
co znám. Až přehnaný. Jde z toho strach.
Věř mi, je to jenom hra.
Sebevědomí je jen volba. Rozhodnutí jako každý jiný.
Obvykle z nutnosti.
Myslíš, že dobře zpívám? Měls mě slyšet jako kluka.
Byl jsem lepší.
Kdyby tehdy byla SuperStar, jako gay s úžasným hlasem skončím druhej.
No a pak jsem šel na vysokou
a můj učitel hudebního divadla řekl,
že mám „gay chůzi“
a „okázalá gesta“, což „omezuje mé možnosti“.
Postgraduál jsem dělal na jedné z nejlepších žurnalistických škol
a můj učitel, stará, utajená, ženatá buzna,
si mě vzal stranou a myslel si, že mi dělá laskavost,
když mi řekl, že mám psát. Na televizní zprávy zním totiž příliš jako gay.
Opravdu.
Tak jsem psal svý knihy o dějinách gayů
a úplně všichni nakladatelé
mi tvrdili, že to nezajímá dost čtenářů.
Vždycky jsem byl moc gay nebo moc specializovanej.
Nebo ze mě lidi byli nesví.
I můj táta...
byl úžasnej a podporoval mě, ale jednou prohlásil:
„Všichni pořád nechtějí slyšet problémy gayů.“
Jenže co jsem měl dělat?
Já přece píšu a chtěl jsem psát o svým životě, o svých přátelích,
o svým světě.
Takový věci říká spousta lidí
a můžeš mít sebevědomí, jaký chceš, když jsi v noci sám,
začneš si myslet, že možná mají pravdu.
Prostě...
...jsem sklonil hlavu
a fakt tvrdě pracoval
s určitou nadějí, že možná...
se ti všichni ostatní mýlí.
A mýlili se.
Mýlili se.
Celý roky jsem se díval, jak mě předbíhá
spousta průměrnejch heterosexuálů s půlkou talentu a poloviční pílí,
jimž na tom nezáleželo, a dotáhli to dvakrát tak daleko. Vždycky.
Je to stará písnička, ale...
A svět nás přijal.
Ale ne dost rychle.
Ne dost rychle, aby rodiče viděli, co všechno skvělýho zažívám.
Chápeš?
Ne dost rychle pro spoustu lidí. A to je pravda.
Něco ti řeknu.
Sebevědomí je to, že víš, že se můžeš spolehnout jen na sebe.
A to je celý.
To je celý.
Chceš ještě pivo?
Jasně.
Promiň, bylo to možná příliš.
Nejseš z toho nesvůj?
Tu písničku miluju!
- To je divnej tanec. - Promiň, ale aspoň tancuju.
- Já umím tančit. - To nikdo nikdy neviděl.
Vážně?
- Jo. - Chceš to vidět?
Jo.
Dobrý.
- No vidíš. - Pojď.
Chci, abys mě opíchal.
Víš to jistě?
- Kdy jsi to naposledy zažil? - To už je dlouho.
Ale chci to.
Tak jo.
- Tady to je. Šťastný a veselý. - Díky, šťastný a veselý.
Tak jo.
- Výborně. - Můžeme? Jdeme.
- Bude to skvělý. Stojí to za to. - Jo.
Ahoj, Aarone!
No ahoj.
Říkal jsem si, kdy tě potkám.
- Blahopřeju ti. - Díky. Je to fakt úžasný.
Skvělý. Co teď děláš?
A Louis chtěl vidět možnosti
- a poslal nabídky Airbnb. Nudím tě? - Ne.
A já: „Zasloužíme si...“
Jmelí, čubky.
Bobby!
- Co chceš? - Tebe.
Co se děje?
Jak se na to vlastně díváš?
- Jako na co? - Na momogamii.
- Na „momoganii“? - Je to otevřený? Co preferujeme?
- To je jako Harry potkal Sally. - Jak to myslíš?
Billy Crystal narazí na Štědrej den na Meg Ryanovou
a ptá se, jestli nechce mít otevřenej vztah.
Ale...
Já nejsem...
zastánce monogamie, ale není dobrý furt píchat s někým jiným.
- To ne. - Proč se ptáš?
- Chceš píchat hokejovýho kámoše. - Ne, tebe.
- To je milý. - Ale možná by byl u toho.
Je fakt sexy.
- Ahoj, Joshuo. - Ahoj.
Ahoj.
- Jsem Steve. - Ahoj, Steve.
Ahoj, Steve.
Ahoj.
Pardon.
Polštářová bitva.
Uděláš mi masáž?
Jako já?
Dobře.
Mám napjatý stehenní svaly.
- Jasně. - Jo, přesně tam.
- Pardon, nechal jsem tu šátek. - Henry!
- Běž pryč! - Bobby Leibere! Ty ses tu skamarádil.
- Ahoj, Henry! - Ahoj, Steve.
Ale jistě.
Mám strašnou kocovinu.
Díky.
Možná jsem se mýlil, pokud jde o sex s jinými muži.
- Aha. - Já nevím...
chci se cítit svobodnej a v pohodě a nechci vypadat trapně,
ale když tě vidím...
prostě...
Prostě mi to nevyhovovalo.
Jo, jasně, já to chápu.
- Vážně? - Jo.
Tak fajn.
Děkuju.
- Promiň, pořád mi píše máma. - Kdy že sem přijedou?
Jednadvacátýho. Chce zažít „magické Vánoce v New Yorku“.
Mají rádi památky. Nevím, co si s nimi počnu.
Mě najdeš doma, jak zesměšňuju vánoční filmy na Hallheartu.
Hele,
nechceš trávit Vánoce se mnou a mojí rodinou?
To myslíš vážně?
Mně samota vůbec nevadí, ale je to od tebe milý.
Neměl bys zůstat sám. To je hloupý.
Tak jo.
Bude to zábavný.
A nikdo nezná New York líp než já. Naplánuju nejlepší newyorský Vánoce,
- jaký newyorskej Žid dokáže. - Skvělý. Ale pamatuj,
- že jsou to klidní lidé z maloměsta. - Já to chápu, Aarone.
Jsme z jiných světů. Já z New Yorku, ty ze severní části státu New York.
Oni jsou milí, to jo.
Ale mohl by ses chovat trochu uvolněně?
Neboj, neztrapním tě.
Paní Shepardová, první výlohy se sexuálně progresivním Tynýnkem.
A to je důležité. Queer postavy v knihách našeho dětství nejsou.
Není gay Popelka či lesbická Locika, není nebinární Ebenezer Vydřigroš.
- Bobby, oni to chápou. - Hoši, už musíme.
Máme se sejít s Joshem Evansem na Vánoční filmové akci Hallheartu.
- Sejdeme se s Joshem? - To jsem nevěděl.
- Tak jdeme. - Jste fanda Hallheartu?
Koketuju s tím.
- To je ale nádhera. - Jo, je to úžasný.
- Tamhle je Josh. - Nosí v zimě kraťasy. Psychopat.
No teda.
Mají jedlý vánoční řetěz Rachael Rayové.
- Joshi! Evansi! - Nazdar, hoši. Jak se vám tu líbí?
- Ahoj. - Viděli jste ten gay film? Skvělej!
Ignorovali nás, pak u diváků klesla homofobie o 10 procent,
tak nám prodávají svý srágory.
Koukni na ty filmy. Užij si heteronormativní Vánoce.
Zázrak v New Yorku s jedním gayem. Sám doma se Sarah Paulsenovou.
- Absurdní. - Joshi.
Ahoj.
Šťastné a veselé. Vezmi si brusle.
Chci tě s Aaronem vidět na ledě jako za starých časů.
Bobby, Josh a Aaron spolu na střední hráli hokej.
- Já vím. - Jdeme.
Čau, jak se máš?
- Co blázníš? - Co jako?
Mohl bys trochu ubrat?
- Nerozumím. - Jsme s nimi dvě hodiny a tys mluvil
o transfigurínách, o prevenci HIV a ukázal jim, kudy šel v roce 1976
- pochod Dyke March. - Jsou úplně v pohodě. Co ty blázníš?
Jsem nervózní. Kluka jsem jim nikdy nepředstavoval. Nechci je vyděsit.
Chci, aby to bylo normální.
- Nechovám se normálně? - Víš, co myslím.
Jsem sám sebou.
Možná kdybys teď tři hodiny byl sám sebou trochu míň.
Chci, aby ses jim líbil.
Jo.
Jasně. Samozřejmě, budu...
Prostě budu mlčet.
Děkuju.
Bobby! Ahoj!
Ahoj.
- Proboha. - Stejně musíme jít. Máme rezervaci.
Kde je ta večeře?
Tati, jak to jde Ledním medvědům? Za ty jsme právě hráli s Joshem.
Už rok nevyhráli. Řekl jsem Joshovi, že potřebujou, abyste se vrátili.
Bobby, vy jste nějaký tichý. Je všechno v pořádku?
Ano, v naprostém.
Omlouvám se, že jsem tolik mluvil.
Asi jsem byl nervózní. Většinou se chovám takhle.
Jsem velmi tichý. Velmi tichý. A tak nějak nenormálně normální.
Ještě jednou díky, že jste připravil takový báječný den.
- Není zač, paní Shepardová. - Jako byste byl můj student.
- Říkejte mi Anne. - Dobře.
Máma je už skoro 40 let učitelka ve druhé třídě.
Úžasné. Dobré učitele potřebujeme víc než jindy.
Děkuji. Souhlasím.
Aaron říkal, že pracujete v muzeu americké historie.
Ano.
Je to tak. Je to muzeum americké historie.
Je to muzeum historie LGBTQ. První velké muzeum queer historie.
Učíte něco o dějinách gayů? V několika státech s tím začínají.
Učím druháky,
- takže ne. - Jistě, chápu.
- Čistě ze zvědavosti. Proč ne? - No...
myslím, že jsou na to moc malí.
Samozřejmě. Rozumím.
- Ale nemyslím si to. - Bobby.
Jestli mohu zdvořile nesouhlasit,
nejlepší je to učit v útlém věku. Budou pak uznávat queer osoby,
než začnou se šikanou či nenávistí vůči tomu, kdo je gay.
Možná máte pravdu.
Ale fakt jsou na to malí.
Jistě. Samozřejmě. Chápu.
Nechme toho.
- Máme prostě jiný názor. - A na to si připijeme.
Ano.
- Kdy odjíždíte... - Nejsou zas tak malí.
- Bobby, můžeš toho nechat? - Ne, mluvíme o gay dětech.
A to je důležitý. Zachránilo mě, že mi rodiče odhalili příběhy gayů.
Ve dvanácti, a to je fakt pravda, mě rodiče vzali na Broadway
na hru Láska a soucit o skupině gayů trávících léto v Provincetownu.
Zvedne se opona
a stojí tam sedm úplně nahých gayů.
A já tam sedím mezi mámou a tátou, je mi dvanáct let
a dívám se na sedm měkkých penisů.
- No teda. - A dva se začnou líbat a osahávat
a jeden z nich začne mluvit oplzle. Úplně živě si pamatuju,
že tam byla sexuální scéna a chlap říká „Píchej mi prostatu“
a „chci stříkat“. Nevěděl jsem, co to je. Dnes už to vím.
Ale bylo to úžasné.
Vědět, že tam můžu sedět mezi tátou a mámou
a dívat se na sedm penisů. Sedm penisů, Anne.
A bylo mi dvanáct. A to, že s tím byli v pohodě,
na mě mělo hluboký vliv. Jen tvrdím, že z toho musíme sejmout to stigma,
aby se gay děti cítily líp.
- Třeba Aaron nesnáší svůj život. - Bobby.
Existuje přímá korelace
mezi tím, jak jsi nešťastnej a co ti v dětství neřekli o tvým potenciálu.
Bobby, zmlkni. To stačilo.
- Zabiju tě. - Aarone, ty nesnášíš svůj život?
Tvůj brácha je ukecanej.
- Jsi naštvanej? - Vůbec.
- Píše mi Josh. Jdu za ním do baru. - Nepromluvíme si doma?
- Chceš ještě mluvit? - Chceš bejt s blbem, co se nesnáší
- a kterýmu coming-out trval 40 let? - Každej není jako ty.
Ale 40 let!
- To i Tolkien byl rychlejší. - Jsi fakt kurva neúprosnej.
„Aaron nesnáší svůj život“?
Proboha!
Do hajzlu!
- Počkej, počkej, počkej. - Svalovče.
- To ne. - Jenom mě polib.
Aarone.
Ahoj, Bobe.
- Sakra, Bobby, jenom si hrajeme. - Hrajete si?
- Co to kurva děláš? - Bobby, Bobby.
Běž pryč, Joshi.
- Promiň. - Táhni do hajzlu!
- Bobby, klid. - Já to věděl.
Já to kurva věděl. Řekni to.
Prosím tě, konečně to řekni. Kurva, řekni to.
Protože já už to vím.
- Nepřitahuju tě. - Cože?
Vidím, koho sleduješ v posilovně.
- V klubu. Všude, kam přijdeme. - Bobby.
Běž na ním, když chceš. Ale mě do toho netahej.
- Mně srdce nezlomíš. Jsem chytrej. - Proč jsi před mými rodiči
o mně krafal blbosti? Prosil jsem, abys mě neztrapňoval, ale ty musíš.
Co to sakra děláš?
Co já dělám?
„Mírni to, Bobby.“
„Nemluv, Bobby.“
„Mohl bys být chvilku míň sám sebou? Jen na pár hodin?“
Myslíš, že to nechápu?
Že nevím, co tím chceš říct? Slýchal jsem to kurva celej život.
Tohle si o mně myslíš.
Nebudu se za sebe omlouvat. Rád ti to přenechám.
Ty znáš každýho. Chci změnit fazónu.
- Dáme si víkend v lázních. - Chci steroidy, testosteron, HDH.
Posiluju, ale nic. Chci vypadat jako akční hvězda.
Nechci Provincetown, chci vypadat, že léto trávím v Jumanji.
- Už nechci štěky. Chci bejt Thor! - Steroidy ti svaly neudělají.
- Musíš cvičit ve správnou dobu. - Já vím!
Běž kurva do toho.
- Lincolnovo křídlo nebude. - Do hajzlu!
- Okamžitě přestaňte! - Bobby.
- Lincolnova část je zrušená. - Proč? -Lidi hrozí bojkotem.
- Stahují své dary. Není dost důkazů. - Jasně.
Zavřeme Lincolna zpátky do skříně? Fajn, zavřu ho zpátky!
Zavřu ho zpátky do zasraný skříně. Tak!
A je to. Lincoln je zpátky ve skříni, kde ho potřebujete mít!
- Jsem na steroidech. - Klid, Bobby. S Angelou navrhujeme
tu expozici nazvat „Post-gay“.
- Post-gay? - Ano, být jen gayem už je stará věc.
Takže pro Aarona jsem moc gay. Pro vás zase málo?
Může mi někdo říct, do jaký míry mám teda být gay?
- Chudák Lincoln už nemůže být gay? - Nebyl gay, Bobby.
- Byl bisexuál... - Dost. Zbavíme se našich příběhů?
Fajn. Uděláme to.
Mám steroidovou zuřivost.
Zešílel jsi?
- Stačí, Bobby. - Sbohem, Buttigiegu.
- Přestaň, Bobby. - Ne.
Bobby.
Ne, dejte mi to!
- Polož tu vlajku! - Dejte mi to!
- Angelo a lesby, držte ho. - Ne.
- Jsi na steroidech? - To nepoznáš?
- Takový srágory nemám zapotřebí. - Já taky ne.
Lesby, rozejděte se.
Muzeum nesnáším. Ale ze všeho nejvíc nesnáším vyprávění příběhů.
Nerada vypráví.
To křídlo by měla být prázdná místnost, kam lidi přijdou
- a budou kurva držet zobák. - Jo, jasně.
Běžte. Všichni.
Sakra! Už je čas. Musím do posilovny.
Nazdar, kámo.
- Nazdar, kámo. Jak je? - Dobrý.
- Já jsem Joel. - Já jsem...
Rob.
- Pomůžeš mi s tímhle setem? - Jasně, kámo. V poho.
Skvělý.
- Děláš hrudník? - Jo.
Já nohy, kámo.
- Skvělý. - Čekaj mě hamstringy.
- Nandej je všechny. Dělám superset. - Superset?
- Jo. - Jo, superset.
Tak jo, kámo. Spousta talířů.
Tolik talířů jsem neviděl od židovskejch svátků, kámo.
Skvělý.
Co se takhle znova sejít?
- Půjdeme třeba na zápas. - Jo, moc rád. Dám ti číslo.
Ty vole, co máš s hlasem?
Do prdele.
Fajn, moc se omlouvám...
Vím, že je to hodně divný, ale když jsem k tobě přišel,
prostě jsem mluvil tím hlasem.
Chápeš: „Ahoj, kámo, jak je?“ Jen jsem to zkoušel.
Do prdele. Sériovej vrah? Zabiješ teď brášku, kámo?
Ne, nezabiju brášku, kámo. Promiň. Je to divný. Už půjdu.
- Jo, běž. A hned. - Ale fungovalo to.
To je na tom to divný.
- Padej, rychle. - Jen to, že řeknu:
„Ahoj, kámo, jak je?“ Tak já padám. Promiň.
- Mám těžký období. - O nic takovýho nestojím.
Promiň.
Už jdu. Už jdu. Ale můžu se na něco zeptat?
Kdybych přišel a promluvil svým hlasem,
- přitahoval bych tě? - No teda, je to fakt smutný.
Asi jo.
Ale teď už ne.
Jasně.
Moc se omlouvám.
- Streisandová? - Jistě. Miluju ji.
- Je nejlepší. - Je kurva skvělá.
- Je to jako ve filmu Jentl... - Tak už vypadni.
Promiň.
„Uvidíme se“. Promiň.
Hallheart nyní uvádí
svůj první vánoční polyamorní film Požehnané Poly-vánoce.
Vidíš, sněží.
Sněží na všech sedm z nás.
- Požehnané Poly-vánoce - No teda.
Ahoj.
Můžeme si promluvit?
Proč ne?
Tak jak se vede?
Bobby, je mi líto, že jsem ti řekl, abys nebyl sám sebou.
Podělal jsem to, ale je to pro mě nový. Když jsi vybouchnul
před mými rodiči, fakt jsem...
Jako bys to dělal schválně.
Jo, dělal.
Omlouvám se. Tak jsem se chovat neměl. Je to tak.
Omlouvám se.
Ale Aarone,
to nemění nic na tom, že se ti líbí jistej typ mužů.
Já ne, ale to je v pořádku.
Máš pravdu.
Představoval jsem si chlapa...
- Jako je Josh. - Jo, jako je Josh.
Jo, je sexy.
Jo, je prostej, konvenční, tuctovej, a ne někdo, s kým jsem šťastnej.
Bobby, jsi jinej než já.
Nebojíš se zaujmout místo ve světě. Provokuješ mě.
Ze začátku jsem z toho šílel. Kdo kurva chce, aby ho pořád někdo provokoval?
Ale miluju to.
To ty mi chybíš.
Vím, že jsem to podělal, ale dej mi šanci. Moc mi chybíš.
Ty mně taky.
Strašně.
Až po našem rozchodu mi došlo, že pár měsíců jsem byl...
jak se tomu říká?
V dobrý náladě.
Ale nemůžu.
Celý život se chlubím tím, že si uvědomuju sám sebe,
chovám se samostatně a vyrovnaně. A stejně to bylo jedno.
Protože nakonec stojím na ulici
a vidím tebe a Joshe a říkám si: Nestačím mu.
Já vím a cítím se hrozně, ale nezahazuj to kvůli jedný chybě.
A co mám dělat?
- Říct mi, že mi dáš šanci. - To nemůžu.
Proč ne?
Protože ti nevěřím.
Byl jsem dlouho sám. Kdo ví, třeba jinak žít neumím.
Nevím.
Tak já jdu.
Fajn, nedůvěřuješ mi.
Ale jestli tvoje síla a sebevědomí skrývá nedůvěru v to,
že tě někdo může milovat, jsem živý důkaz...
že se mýlíš.
Děkuju, že jste mi to umožnili. Vážím si toho.
Já vím, že jsem byl přehnaně naštvaný a unáhleně kritický.
Ale jak víte, vztek může pomoct a roky to byla síla,
která nás držela při životě. Ještě nedávno hetero mocipáni světa
nedovolovali, abychom byli opravdu úspěšní.
- Vy si pamatujete heteráky? - Jo, dařilo se jim skvěle.
Bobby, jsem černá transžena. Mně nemusíš přednášet o vzteku.
Ale...
chápu.
Já vztekem téměř přetékám.
Kdybych ho vypustila jen špetku, asi bych vybuchla a všechny vás zabila.
Ale chci ti, Bobby, něco říct.
Slyším tě.
A odpouštím ti.
- Vážně? - Ano.
Tohle je jediné společenství, jehož součástí jsem moc rád.
Hádáme se jako šílený a vždycky to tak bylo.
Ale jste mí nejlepší přátelé.
A je mi strašně líto,
že jsem byl hrubý a povýšený. Měl jsem projevit větší respekt.
Není jiná skupina lidí, již bych víc miloval a respektoval.
Nebudu lhát. Pořád jsem naštvanej.
Ale chci, abychom šli kupředu. Nejen kvůli hrdinům LGBTQ,
ale i kvůli kreténům LGBTQ.
Jako jsi ty.
Díky, Roberte.
Ta omluva už má 40 tisíc sledujících.
Dáváš to na internet? Nemůžeš...
Ne, jasně, rozhodně to postuj. Všechno se má postovat.
Díky za lekci.
Bob Leiber o otevření Muzea LGBTQ+
- Ahoj, rozhodl jsem se, že odejdu. - Teď jsem to udělala já.
- Vážně? - Imituju online Kamalu Harrisovou
a rozjelo se to.
Jo. „Jsem Kamala Harrisová. Fajn.“
- Hodně štěstí. - I tobě, ať už to bude cokoli.
Díky.
Ahoj, Bobby. Chci, abys byl první, kdo to uvidí.
Tady čokoládovna Aarona Sheparda. Udělal jsem tyhle bonbóny.
A taky zvláštní překvapení na oslavu otevření muzea LGBTQ+.
Harvey Milk Duds.
A místo valentinský bonboniéry ve tvaru srdce
mám růžovou trojúhelníkovou bonboniéru „mlčení rovná se smrt“.
A na počest mé oblíbené televizní gay postavy tu máme...
Tirami-Susan z Přátel.
- Jasně že se Aaronovi líbí Přátelé. - A zisk jde samozřejmě muzeu.
Tak jo. Měj se.
Díky, žes mě u sebe nechal. Vím, že na tebe tlačila máma,
ale díky.
Není zač.
- Jsi v pohodě? - Jo. Jsem šťastnej čokolatiér.
Měl jsem toho chlapa.
- Ale skončilo to, takže v pohodě. - Jo, jasně.
- Jak je stínáš? - Víc mi neřekneš?
- „Jak je stínáš“? - Co mám říct? Jak odstraňuješ hlavy?
- Co třeba: „Brácho, jak to snášíš?“ - Promiň.
O těchhle blbostech snad nemluvíme. Přespávám tu, protože se rozvádím.
Ani jednou ses mě na to nezeptal.
Promiň.
- Tak co ten tvůj rozvod? - Nechci o tom mluvit.
Fajn.
No a...
co se stalo tobě?
Pamatuješ na Vánoce, jak přijeli rodiče?
Prosil jsem Bobbyho...
aby se mírnil.
Já vím. Podělal jsem to. Zpanikařil jsem.
- Snažil ses ho získat zpátky? - Jo. Bobby je skvělej,
ale je to tvrdohlavej kretén.
A miluješ toho tvrdohlavýho kreténa?
Ale je to fuk. Je po všem.
Bobby je silnej. Nepotřebuje mě.
Nepotřebuje nikoho.
Zdravím, tady Tamara. Dnes otevíráme muzeum LGBT.
Dnes je slavnostní otevření a budeme se skvěle bavit.
- Ahoj. - Ahoj.
- Síň bisexuálů - Ahoj, jsem Leonardo da Vinci.
Jako vynálezce, vědec a umělec jsem svým dílem změnil svět.
Ale důležité je, že jsem byl možná bi.
Arrivederci.
Strašidelný dům traumat gayů
Gratuluji. Vydrželi jste do Obamovy vlády.
Ale co se nám to blíží?
Teda řeknu ti, je to tu úžasný.
- Jsi šťastnej? - Nevím.
Je to divný. To muzeum byl můj sen. A ten se uskutečnil.
- Proč nevím, jak ti odpovědět? - Můžu něco říct?
- Jo. - Udělal chybu.
- Ale nemusel ses hádat s jeho rodiči. - Jo. Ale já se omluvil.
- On taky. - Nevím, jestli mu můžu věřit.
Podělal to. To se stává. Ani trochu mu nechceš dát druhou šanci?
Víš, co je problém?
Nechci, abych někoho tak chtěl.
Ale chceš. Nejsi slabej, protože někoho miluješ.
Proč by zranitelnost nemohla vzrušovat?
Znám tě. Vím, že jsi za ty roky měl milion důvodů mít se na pozoru.
Ale někteří stojí za to, abys ostražitý nebyl.
Jsi šťastnější s ním, nebo bez něj? Na ničem jiným nezáleží.
Můžu říct něco trapnýho, co bych řekl jen tobě?
Jo.
Napsal jsem o něm písničku. Já vím. Už o tom nemluvme.
Neposlal jsem ji a nepošlu.
Tak jo. Fajn.
Jen jsem tě nikdy neviděla tak šťastnýho.
A líbí se mi to.
- Ahoj. - Ahoj, broučku.
- Jdeme tančit? - Jo.
No teda, Bobby mi napsal.
- Co píše? - Píše: „Ahoj, jak se máš?“
- „Jak se máš?“ Jo, kurva. Skvělý. - Dobrý, jo?
- Skvělý. „Jak se máš?“ - „Jak se máš?“
- Počkej, moment. - Co je?
S odpovědí chvíli počkám. Sakra, musím do posilovny.
Aarone, co kurva každej den blbneš s tím CrossFitem?
To trénujete na válku?
Nedělej ze sebe tvrďáka a běž mu říct, co cítíš.
A co tvůj rozvod? Co takhle žít bez závazků?
To je fuk. Heteráci jedou v zajetejch kolejích,
ale vy gayové jste tak...
Jsi chytrej. Ty to vykoumáš. Můj příběh je jinej než ten tvůj.
Napiš sakra svůj vlastní.
- No tak běž! Dělej! - Jo, jasně.
- „Ahoj, jak se máš?“ - „Jak se máš?“
- Jo.
- Bobby? - Ano?
- Čas na přípitek. - Výborně.
Ahoj, jak se máš ty?
Těžkým úkolem při plánování muzea bylo vymyslet
obsah závěrečné expozice.
Mělo to být poselství o tom, kým jsme.
Jenže my nejsme stejní.
Nejsme jeden monolit.
Jsme jedni z nejchytřejších a nejsoběstačnějších lidí.
A zároveň jsme tak hloupí.
A jsme úplně v háji. A jsme naprosto skvělí.
Existujeme samozřejmě odjakživa.
A přesto se zdá, že teprve teď jsme schopní vyprávět své příběhy.
V mnoha ohledech se teprve vzájemně poznáváme.
Jsem jen starý nudný bílý cis gay, ale...
jedno jsem se od své trans, bi a nebinární rodiny naučil.
Štěstí nás všech plyne z toho, že zůstáváme proměnliví,
otevření změně. Otevření tomu, že jsme víc,
než jsme si sami mysleli, nebo víc, než si o nás mysleli jiní.
Připíjím tedy nám všem.
Ušli jsme velký kus cesty.
A spousta lidí si zasloužila žít déle, aby tu s námi dnes večer mohla být.
Dnes jsme tady a oni tu nejsou.
Máme velké štěstí.
Velké štěstí.
Nemám si nač stěžovat.
Ahoj.
Omlouvám se...
Ještě něco. Pardon, vydržte.
Jdu do toho. Pojďte, jdeme na to.
Ahoj.
Tohle jsem napsal speciálně pro tento večer.
Myslel jsem, že nebude důvod to zpívat.
Dlouho jsem před lidmi nezpíval, tak buďte shovívaví.
Ale dnešek je o lásce a my jsme za celé ty roky
už viděli spoustu rozervaných gay kovbojů v podání hetero herců.
Tohle je milostná píseň, kterou jeden kovboj zpívá druhému,
a inspirovala ji oblíbená ikona celé komunity LGBTQ+...
Garth Brooks.
V klubu s tebou poprvé,
Mariah Carey dýdžej hrál
všem těm klukům v postrojích. Tys tu píseň nepoznal.
Pak Provincetown,
kam jsi mě s sebou vzal
a kde už roky banda úchylů to spolu dělá dál.
Protože láska není láska.
Ta naše je ta pravá.
Teď strach mám ti říct, co se ve mně odehrává.
Po všech těch letech pobíhání
se teď k tobě v klidu někdo sklání.
Protože láska není láska.
Ta naše je tak svobodná.
Můžeš být sám sebou a já můžu být já.
Když zápasíme v posteli,
ležím na lopatkách rád.
Ale když ti řeknu: miluju tě,
budeš o mě stát?
Zvedneš mě k výšinám
a já tě utiším.
Řek jsem toho tolik,
teď jenom ty mě uslyšíš.
Protože láska není láska.
Ta naše je ta pravá.
Doufám, že to cítíš taky, co se ve mně odehrává.
Už se nechci vztekat, lásko,
a svou sílu pořád předstírat.
A vím, že spousta cynickejch blbů si tu píseň bude dobírat.
Je to srdce na dlani.
Je to druhá šance.
Je to první láska,
když ti čtyřicítka vyzvání.
Brát se, lásko, není třeba,
jen prožít tu romanci.
I když já jsem gay a ty jsi gay,
proč trávit život při tanci?
Protože láska není...
Láska není...
láska.
- Bobby, musím říct... - Nikdy mě nenapadlo, že to řeknu,
ale Debro Messingová, bude to muset počkat.
Co se děje?
Já tě opravdu miluju.
Já tebe taky.
- Láska je pro tebe v poho, kámo? - Jasně.
Počkej.
- Co to... - Dovol mi to.
Sakra, potřebuju prsten.
- Bobby... - Tamaro, půjčíš mi prsten?
Jasně.
- Díky. - Bobby...
Aarone Sheparde,
vím, že na vztahy moc nejsme.
Ale budeš se mnou chodit tři měsíce a pak to všechno přehodnotíme?
Ano, Bobby Leibere, budu a pak to můžeme přehodnotit.
- Mami, co se to děje? - Zázrak.
Strýček Bobby bude s někým chodit tři měsíce.
Ahoj, queerové, dělám tu hlídače.
Jenom tu něco opráším.
Zdravím, proč mě oprašujete?
Jsem lesbická první dáma Eleanor Rooseveltová.
Ahoj, jsem Seth Meyers a představuji Harveye Milka.
Ahoj, jsem Kenan Thompson a představuji Jamese Baldwina.
Je to Noc v gay muzeu.
Pojď.
O tři měsíce později...
Aarone?
Mami.
- Bobby. - Dobrý den.
- Bobby, je to úchvatné. - Díky.
A dětem se to moc líbí.
Jsem moc rád, že jste tady. A že jste to zařadili do programu.
Měl jste pravdu. Měly by to vidět.
Je to i jejich historie.
Blahopřejeme.
Na Kinseyho škále jste stupeň 4. Jste bisexuální.
Aha.
- Nashle. - Ahoj.
- Díky za informace o Liberacem. - Není zač.
Právě uběhly tři měsíce.
- Jak myslíš, že nám to klape? - Myslím, že dobře.
- Co ty? - Taky myslím, že dobře.
Výborně.
Dobrá práce.
- Mějte se, hoši. - Ahoj, mami.
Ty budeš chtít mít děti, že jo?
- Ne. - Bobby.
- Říkám ne! - Bobby.
- Ne. - No tak, Bobby.
- Kam běžíš? - Nikde je nechci.
- Já děti chci. - Ne.
České titulky Petr Fantys