Честотен тест с лазерна решетка 19-Б.
Начало.
Провери нивата.
Нивата са в норма. - Добре. Всичко е в изправност.
Излизам. - Прието.
Ямато? Идваш ли?
Идвам.
Превключи на 44 килохерца.
Дай на УВЧ.
Без промяна.
Да регулираме амплитудата. - Защо не става?
По дяволите. Загубих баса. Мислех, че ще е най-рано утре.
Какво е това?
Понякога извънземното излъчва този сигнал.
Не знаем защо, но винаги е един и същ. Ето, гледай.
Ето сега!
Това е.
Какво прави?
Нямам представа. Изпрати го на Никхил.
Готово. - Сигурно са предсмъртни издихания.
Корабът е като гигантски увреден биоорганизъм.
Извънземни пръдни.
На колко време се случва? - Понякога са дни, понякога часове.
Отначало Никхил беше заинтригуван, но сега всичко отива в архива.
Няма място в апокалипсиса.
Базов лагер 3, обади се. - Базов лагер 3 слуша.
Мицуки Ямато да се яви в клиниката. - Прието. Край.
Ще ти сканират мозъка.
Не е необходимо, добре съм. Трябва да вляза пак.
Имаш повишена активност в ангуларния гирус и центъра на Вернике.
Чуваш ли звуци или гласове без ясно определим източник?
Още нищо не съм казала. Защо пишеш?
И ако кажеш, че ще отговориш, щом свършим...
Значи точно тогава ще отговоря.
Ще ти кажа, ако не съм добре. - Всъщност аз ще ти кажа кога не си добре.
Но ще те оставя да работиш.
Как върви работата?
Напредък в осъществяването на комуникация?
Не бих казала.
Но мога да...
Понякога сякаш…
Сякаш усещам, че ме наблюдава.
Внимавай там вътре, чу ли?
Не иска да разкриеш тайните му, така че и ти гледай да не човърка в мозъка ти.
Мицуки? - Познавам го.
Олег Варга. Преди три години спечели Нобелова награда за физика.
Добре ли си?
Да, аз... - Хубаво.
Сега е моментът да ми задаваш въпроси.
Трябваш им повече, отколкото на мен.
Какво направихте?
Нищо, пускаме комбинациите. Още няма реакция.
Пусни пак последната.
Какво? - Пусни я отново.
Пускам 92-а.
Показанията са стабилни. Какво прави тя?
Не знам. - Върни с една комбинация.
Пускам 91-а.
Стабилни.
Пускам 90-а.
Тази. Пусни я пак. - Ямато.
Какво става? - Слезте и донесете предавателя.
Да не се срине и тя? - Ще видим.
Тези неща ме плашат.
Ямато, какво става?
Пусни я пак.
90-а комбинация.
Пускам.
Леле ма...
Защо маркираш така краден камион?
Ами ако те видят?
По-важно им е да ни намерят, а не да се крием.
Най-важната директива на Движението е да не изоставяме хора.
Хубаво правило.
Вие откъде сте?
Марион, Охайо.
Малко, забутано градче бог знае къде.
Но сега май навсякъде е така.
Ами ти? - От Ню Йорк.
На какъв език говорехте тази сутрин с майка ти?
Учи ни на фарси. Израснала е в Сирия, но майка й е иранка.
Знам ли, явно й липсва родното място.
Рай, миличка, да качим хората.
Майка ти ще ти се кара.
Дай ми флакона, преди да те е видяла.
Сам. - Късно е.
Влез вътре. Пригответе багажа на сестра ти.
Ей сега идвам. След две минути съм при вас. Тръгвай.
Какво е това?
Детето се държи като дете.
Закарай ни до близкия бежански център.
Не говори с децата ми.
Добре.
Някога отпускаш ли се?
Какво? - Попитах дали се отпускаш.
Как искаш децата ти да го правят, ако сама не можеш?
Живи сме, защото съм все нащрек. Ще се възползваме от превоза, благодаря.
Няма да ви се пречкаме.
Да тръгваме!
Добро утро, Уейд.
Добро утро, Роузи. - Пита ли го вече?
Шерифът е зает. Знаеш, че военните го товарят много.
Вече ми идва нагорно, Уейд. - Снощи доведоха един мъж.
В килията е. Следобед ще го вземат. - И какво, да го храня ли?
Да, би било хуманно.
От вчера вече са 37, Уейд. - Знам, Роузи. Знам.
Но не знам с какво да...
Добре, ще го питам. - Моля те.
Благодаря.
Крайно време беше!
Цяла нощ кисна тук. Нямате ли дежурни полицаи? Що за отношение!
Извинявай. Не ни достига персонал заради извънземното нашествие.
Ще те вземат след няколко часа. Дотогава кротувай.
Добро утро, г-це Джили.
Щях да ви звънна, ако имаше новини. Съжалявам, няма.
Държите ли се?
Аз съм добре, благодаря, че попитахте.
Добре, ще се чуем утре.
Нямате основание да ме задържате. Провери. Хайде, провери.
Сбъркал си човека. Аз вдигам телефоните. - Добре, чуй.
Дойдох с една тетрадка. Само искам да знам дали ми я пазите.
Вещите ти са в безопасност и щом дойде камионетката, ще ти ги върнат.
След малко ще те нахраня, сега съм заета. - Издирваш изчезналите хора?
По стените видях най-малко 30 обяви и май отчаяно се нуждаеш от помощ.
Отключи килията и ми дай тетрадката, преди да ти е свършило мястото по стените.
Защо? Ще ми помогнеш да ги намеря ли? - Да, ако ми върнеш тетрадката.
Загубила си някого.
Личи ти.
Кой ли е твоят близък? Може да ти помогна да го намериш.
Не е смешно.
Не се шегувам. - Добре.
Познавам комплекса на спасителя.
Де да можеше някакъв тип в килия да има решение,
но се опасявам, господин... Как ти е името?
Треванте Коул. Тюлен, две мисии в Афганистан и една в Ирак.
Аха, от онези.
Ще ти покажа нещо.
Този ми е любимец.
Този човек изминал пеш целия път от Аляска,
защото чул, че имаме отряд за борба с извънземните, и решил да се запише.
Тази жена видяла насън зелени човечета и решила да ни ги нарисува.
Тази дама "контактува" с наскоро отвлечените. Ти можеш ли го?
Знаеш ли кое е общото между всички?
Всеки от тях търсеше отговор, причина, някакъв по-висш смисъл.
Но на никого от тях не му пукаше за това градче.
Джаклин подстригваше домашните любимци в града 20 години.
Нелс има трима сина, седем внуци и жена му все още звъни всяка сутрин
да пита нямам ли новини за него.
С Айлийн Грейди ей там бяхме съученички. Беше зам.-шериф.
Ето кого съм загубила. Всички на тези стени.
И се опитвам да опазя хората, които искат да продължат живота си.
Затова ти и вълшебната ти тетрадка
ще кротувате няколко часа, а аз ще си върша работата.
И ще се погрижа да те вземат.
Ако си мълчиш, дори ще ти дам кафе и кифличка.
Трябва да усилим сигнала.
Дали то знае,
че сме задействали маскиращия му сигнал?
Нямам представа.
Не е истина! Тук си само от няколко дни.
Дори не сме мечтали за такова откритие.
Остани в този честотен диапазон. Пусни го през МВЧ.
Ямато.
Добре ли си?
Да.
Нищо ми няма.
Ще изляза на въздух.
Няма да победиш.
Пленихме един от корабите ти.
Знам какво е това! Сигнал за помощ. Покажи историята.
Какво? - На сигнала.
Искам всяко излъчване за последните четири месеца.
Не е еднакъв. - Няма модел.
Гледайте.
Съвпада с кубичен сплайн.
Не е предсмъртно издихание, а сигнал за помощ.
Изпраща зов за помощ. - Къде?
Ако си единственият свален кораб, къде би изпратил зов за помощ?
Ако съм права, ще излъчи следващия сигнал в 5:32 ч.
Нощната смяна да не идва ли?
Вече беше вътре четири часа, надвиши квотата за престой.
Искаш да ми кажеш да не влизам?
Ако предвидим кога излъчва сигнала, какво следва?
Ще му попречим да го прати? - Не, ще го хакнем.
Защо си тук толкова късно?
Колко е часът?
Само около 11 часа след определената ти смяна.
Малко ми остава. - Да.
Да, така е.
Не зададе въпроса, защото не искаш да чуеш отговора.
Общото между всички предишни учени беше едно.
Повтаряха, че са добре,
а всъщност не бяха.
Искаха да се взират в ума на извънземното…
докато загубиха своя ум.
Знам, мислиш, че си различна.
Също като тях.
От първия до последния. - Да.
"Да" беше отговорът на въпроса ти.
Смятах, че Хината е на онзи кораб.
И се обвинявам…
за станалото с нея.
И със света.
Знам.
Но смяташ ли, че ако се самонаказваш, ще оправиш нещата?
Нещата ще се оправят, ако накажа тях.
Време е.
Ела с мен.
Всичко работи.
Здрасти, Мая. - Миша.
Три, две, едно.
Да! Пипнахме те! Пипнахме те, копеленце такова!
Какво стана?
Ние... Тя откри как да хакнем кораба майка.
И смяташ, че сигналът за помощ се излъчва към кораба майка?
Да.
Но той явно не приема.
Нищо не е слязло да прибере кораба или извънземното.
Не е сигурно.
Щях да забележа спецотряд извънземни на прага си.
Може да са приели, но да са решили, че заради един няма да идват.
Откачена логика. - И затова тя реши, че ще я оцениш.
Мая, ти защо си тук? - За морална подкрепа.
Някои хора се плашат от теб. - Благодаря за комплимента, Мая.
Но тя не се плаши. - Така е.
Значи предлагаш да се възползваме от това "вероятно" излъчване.
И как точно? Да хакнем кораба майка? - Да.
Права си, харесва ми тази налудничава идея.
Но какво ще стане накрая?
Да кажем, че догадката ти се окаже вярна и успеем…
да видим Матрицата. А после, Нео?
Извънземните все някак ще слязат на Земята.
Не знаем защо ежедневно стават все повече навсякъде.
А се оказа, че ползват маскировъчна технология.
Ако успеем да ги видим, ще ги вземем на мушка.
Искаш да демаскираме товарните им кораби? - И да ги свалим от небето.
Има един минус. - Какво би могло да е минус?
Всичко, което улучим, ще падне на Земята. Онзи кораб е с размерите на малък град.
Ние ще дадем повече жертви.
Сталинград.
Битката при Сталинград.
Всички смятат, че атомните бомби над Япония, извинявай,
или десантът в Нормандия са обърнали битката с нацистите,
но Германия не успява да се съвземе след поражението при Сталинград.
Най-смъртоносната битка във войната. Руснаците губят над един милион души,
но отблъсват врага.
Това е нашият Сталинград.
Освен това земната повърхност е 71% вода.
Ще рискуваме.
Луд ли сте?
Мая... д-р Кастильо.
Ще отговорите ли като медицинско лице? Някой отговорил ли е утвърдително досега?
Искахте победа? Давам ви шанс да...
Да наредя на всички мои оператори с ядрени оръжия, цитирам:
"Да наблюдават небето в 09:42 ч. и да бъдат в бойна готовност".
Точно така, госпожо.
И ако видят нещо, незнайно какво, да го свалят.
Да. Ще ни трябват скоростта и обхватът на тактическите ракети.
Открихме нещо, Беня. То ни дава реален шанс за успех.
Не обичам да греша, затова не бих молил,
ако не смятах, че шансовете ни са много добри.
"Много добри".
Колко време?
Моля? - Колко време искате
военните да се взират в небето с надеждата да се появи нещо?
Нужен ми е отговор. - Не знам.
Предположи.
Тридесет минути.
Тридесет минути, госпожо президент. - Тридесет минути.
И им кажете да са готови да прихванат целите.
Не знам колко ще имаме, преди да спрат сигнала.
Ще желаете ли още нещо, г-це Ямато?
Не, това е всичко. - Благодаря ви, госпожо президент.
Чао!
Добро утро, шерифе.
Добро утро, Роуз. - Имате ли минутка?
Ако кафе машината пак се дъни...
О, не. Всъщност за оправяне е.
Но друго исках да обсъдим.
Питах се... дали сте прегледали трите нови случая.
Проверявах къде са видени за последно и може да има някакви следи.
Роуз. Даваме всичко от себе си, кълна се. Но нямаме хора.
Знам, и точно затова събрах всичко на едно място.
Може да има някаква връзка с другите случаи.
Роузи, остави на професионалистите.
Добре. Както вие казахте,
претоварени сте, а продължават да изчезват хора,
затова си мислех, че ще оцените помощта ми.
Оценявам я, наистина. Благодаря ти.
Сега оправи кафе машината, става ли?
По дяволите!
Добре ли си?
Зарязах си работата, за да помогна, а те ме карат да им варя кафе!
Сега и това не мога. - Казах ти - ще ти помогна.
Така казаха и военните, като дойдоха. "Ще помогнем. Спазвайте протокола."
Обичате я тая дума.
И какво направиха? Дойдоха, настаниха се и превърнаха библиотеката в лаборатория.
Голямата им база ей там беше нашата гимназия.
Превърнаха фермата на Бен Шелтън в склад за провизии.
Какъв късмет, че сме центърът на двете Америки!
Хората ни изчезват, но на никого не му пука.
Какво са 37 изчезнали, щом една четвърт от света са мъртви или изчезнали?
Но всеки от тях си имаше име. Всеки има дата, на която изчезна.
Но за войниците тези дати са смъртни присъди,
които да изпишат на гроба им. - Дати.
Това не е звезда.
Значка е.
А това са числата.
Онзи старец е шериф Тайсън, нали?
Да, и едно ще ти кажа - ако беше тук, щеше да предприеме нещо.
Какво му се случи? - Беше от първите изчезнали.
Тъкмо празнуваше пенсионирането си. Голям майтап, а?
Той ме доведе тук.
Нямах предвид такъв майтап. - Не, сериозно. Донеси ми тетрадката.
Обясних ти, заключена е. - Погледни ме, става ли?
Знам, че си го чувала
и звуча налудничаво, но ти казвам, че загубих всичко.
Загубих всякаква надежда, но ако мислиш, че си отчаяна,
пробвай с месеци да разменяш храна за минути в Интернет
и всяка нощ да стоиш там до 4 ч. сутринта. Непрекъснато да стигаш до задънена улица.
Досега. Точно в тази секунда открих нещо, Роуз.
Донеси ми тетрадката, моля те. За да ти покажа.
И колкото и малък да е шансът, може да си помогнем взаимно.
Ти ще спасиш града, а аз поне веднъж ще спечеля войната.
Нуждаем се един от друг, разбираш ли?
Преди четири месеца двама непознати ме помолиха за помощ.
Хлапета. Не исках да им помагам. Наистина.
Но нямаше какво да губя
и за първи път почувствах, че мога да променя нещо.
И сега те питам съвсем искрено -
какво имаш да губиш?
Помощ!
Райдър. - Някой да помогне!
Съобщете къде се намирате. Повтарям, къде се намирате?
В капан сме в дерето! - Посочете местонахождението си.
Не знам. Проходът на лосовете. - Проходът.
Налага се спасителна операция. - Какво правиш?
Следващият завой е за магистрала 6. - Ханли, Джаксън, Криси, с мен.
Прието. - Прието.
Каза, че ще ни заведеш на безопасно място. - Да, след като се притечем на помощ.
Свали ни. - Незнайно къде?
Остави ни тук! - Слушай...
Спри колата. - Ще ви заведа на сигурно място.
Но първо ще направим това. - Защо?
Нали ти казах, помагаме на хората. С това се занимаваме.
Кажете ми, щом подводниците са готови. - Търсят ви от Индия.
Генерале. - Госпожо президент,
директивата да прескочим командната верига е обезпокоителна.
Нужна е. Да се доверим на операторите. Може да нямаме друг шанс.
На моите вярвам, но не и на вашите.
Не искам да ми падне балистична ракета,
защото някой 20-годишен си е изпуснал нервите.
Наредете на всички, ако не улучат, да детонират във въздуха.
Нека не се изпозастреляме.
Доволен ли сте? - Не особено.
Всички сме така.
Ханли? Джаксън? Криси? Започваме.
Прието. - Прието.
За моя 30-и рожден ден поръчах най-мащабните фойерверки в историята.
Тридесет баржи. Разправяха, че се виждали от Космоса.
С дни ги обсъждаха.
Още ли искаш моята оценка дали си нормален?
Добре ли си?
Последната ни стрелба по тях…
Тогава чух гласа й за последно.
Този път е различно.
Може да забравиш някого…
спомен…
или чувство…
Но само миг - и всичко се връща.
Коя част на мозъка ми го прави?
Човешката част.
Военните искат призори да гледаме небето.
Подготвят нещо. - Добре. Дейвидс, Гарсия, стягайте се.
Уейд, ти си с мен. - Шерифе.
Да вървим, Кармайкъл.
Какво става? - Здравей, Роузи.
Превозът ще се забави, имали работа. Ще го наглеждаш ли още няколко часа?
Да. Ще си стоя тук и ще човъркам кафе машината.
Златна си! Ти си нашият спасител!
Хайде, отвори.
Ти ли си рисувал? - Не, едно дете.
То виждаше нещата през очите на извънземните.
И те ли харесват комикси като нас? - Дай три-четири страници назад.
Ето. Нарисува го преди четири месеца.
Отначало помислих, че е звезда или планета, но не ти ли е познато?
Същата форма като значката на шериф Тайсън.
Или греша?
Може да е съвпадение. - Донеси обявата му, моля те.
Виж числата в скицника и датата на изчезването му.
ШЕРИФ ДЖИМ ТАЙСЪН ПОСЛЕДНО ВИДЯН НА 1 НОЕМВРИ
Видя ли? Отговорите са в нея.
Неслучайно ме доведоха тук.
БЕН ШЕЛТЪН
ЧЕТ ГРИФИН
Отговорите са тук.
Тричленно семейство е закъсало.
Преброих шест извънземни. Приближават от всички страни.
Грабвайте огнехвъргачките.
Семейство е в капан. Шест извънземни са ги обкръжили.
Рай, оставаш. - Идвам.
Този път не! - Винаги идвам...
На безопасно разстояние сте.
Безопасно разстояние? - Дадох ви дума и държа на нея.
Но ако нещо се обърка…
потегляй.
Бързо и тихо. - Джаксън, ще помагаш.
Прието. - По мой сигнал.
Давай, давай!
Напред! Готови ли сте? Давайте!
Съобщението ще се излъчва 30 минути на всички аварийни честоти
или докато не наредите да спрем.
Жители на Земята,
днес в 09:42 ч.
световната общност ще се опита да даде координиран отпор
на извънземните агресори, които нахлуха в нашия свят.
От месеци насам те имат числено превъзходство и по-мощни оръжия.
Не гарантирам, че ще успеем.
Зареди комбинацията. - Зареждам.
Но ще се опитаме да ги обезвредим.
Нека усетят поне малко от болката ни.
Идва още едно. - Джаксън, прикривай ме!
Криси, виждаш ли го? Отляво на теб!
Баща ми казваше:
"Не позволявай да те видят с наведена глава".
Затова сега ви приканвам да вдигнете поглед.
Пет, четири… - Погледнете нагоре.
Да не се боим повече от звездите и небето над нас.
Едно.
Старт!
Вътре е. - Изчакай. Задръж.
Край. - А сега какво?
Ще чакаме.
Кларк! Зад теб! Зад теб!
Кларк! - Райдър!
Хайде, давайте!
Мамо! - Райдър, върни се!
Не отстъпвай! Зеб е ранен!
Мамо, трябва да им помогнем. Не можем да ги оставим, както оставихме татко!
Не сме го изоставили! - Изоставихме го! То...
Люк, какво ти е?
Люк. - Люк?
Люк!
Идват още.
Идват още! Извънземни от запад! Боже! Откъде се взеха?
Люк! - Огнехвъргачки!
В кръг! - Много са!
Люк.
Мамо! - Люк!
Каквото и да става, пази това! Не го пускай!
Мамо!
Дано си прав, Никхил.
Нещо става.
Колко още трябва да зяпаме така?
Откъде да знам, по дяволите?
Отстъпвай! - Не се надигайте.
Някой вижда ли го? - Още не сме мъртви, хайде!
Получава се.
Какво е това?
Мили боже! Вижте колко е голям!
Самолетоносачи, чувате ли ме?
Имаме цел. Повтарям, имаме цел.
Огън.
Пряко попадение. Свалихме го.
Да!
Ех, как обичам победите!
А мен кой ще ме гушне?
Най-мащабната заря на всички времена!
Виждате ли това?
Какво става?
Измират!
Семейството е спасено! По-живо! Изтегляме се!
Свалихме седем кораба.
Четири в Тихия океан, два в Антарктида и един в Източна Русия.
Обадете се. Предложете помощ.
Точно така.
Сега вече ни виждате.
Ти успя, Мицуки!
Супер!
Държа те.
Точно така, давай. Стигни до ъгъла.
Здравейте.
Ще ти донеса храна. - Хей. Справи се добре.
И ти.
По колите.
Благодаря.
Справи се. - Остави го на мен.
Какво стана? - Извънземните просто спряха.
Май не само ние водехме битка.
Сара. Сара.
Сара, миличка!
Сара!
- Сара!
Миличка!
Сара! - Сара!
Превод на субтитрите Живко Тодоров