Laserfrekvenstest 19-B.
Igangsæt.
Tjek tallene.
De er fine.
Okay. Vi er klar.
-Jeg kommer ud. -Modtaget.
Yamato? Kommer du?
Jeg er på vej.
Skift til 44 kilohertz.
Skift til UHF.
Ingen forandring.
Vi kan justere svingningsvidden.
Hvorfor virker det ikke?
Pokkers.
Jeg tabte væddemålet. Jeg troede, at det ville ske i morgen.
Hvad sker der?
Nogle gange udsender rumvæsnet det her signal.
Vi ved ikke hvorfor, men det er altid det samme.
Her. Se.
Og nu.
Sådan.
Hvad laver det?
Aner det ikke.
Send til Nikhil.
-Gjort. -Det er nok bare dødsgisp.
Fartøjet er som en enorm skadet bioorganisme.
Rumvæsenprutter.
Hvor ofte sker det?
Nogle gange går der dage og andre gange timer.
Nikhil var oppe at køre i begyndelsen, men nu ender det bare i databunken.
Der er kun en vis båndbredde i apokalypsen.
Base Camp 3, kom ind.
Base Camp 3 her.
Mitsuki Yamato til klinikken.
Modtaget. Slut.
Så skal du have scannet hjernen.
Det er ikke nødvendigt. Jeg har det fint. Jeg må ind igen.
Der er øget aktivitet i den angulære gyrus og Wernickes område.
Lyde eller stemmer uden nogen identificerbar kilde?
Jeg har ikke sagt noget. Hvorfor skriver du?
Og hvis du siger, at du svarer, når vi er færdige...
Jeg svarer, når vi er færdige.
Jeg har det fint. Jeg siger, hvis jeg ikke har det fint.
Faktisk siger jeg det, hvis du ikke har det fint.
Men du får lov at gå tilbage.
Hvordan går det? Med arbejdet?
Er I tættere på at få kontakt?
Ikke rigtigt.
Men jeg kan...
Nogle gange føles det...
Som om jeg kan mærke, at det kigger på mig.
Vær forsigtig derinde.
Det må lige så lidt snuse rundt i dit hoved,
som det vil afsløre sine egne hemmeligheder.
-Mitsuki? -Jeg kender ham.
Oleg Varga.
Vandt Nobelprisen i fysik for tre år siden.
Er du okay?
-Ja, jeg har det... -Fint.
Det er nu, du kan stille spørgsmål.
De har mere brug for dig, end jeg har.
Hvad gjorde du?
Ikke noget. Vi kører bare sekvenserne. Ingen reaktion.
Kør den sidste igen.
-Hvad? -Kør den igen.
Kør 92.
Stabilt.
-Hvad laver hun? -Det ved jeg ikke.
En længere tilbage.
Kør 91.
Stabilt.
Kør 90.
Den. Igen.
Yamato.
-Hvad foregår der? -Kom herned.
Tag senderen med.
-Er hun nu også brændt sammen? -Vi får se.
De er så skræmmende.
Yamato, hvad sker der?
Kør den igen.
Kør 90.
Kør.
Hold da...
Hvorfor lave mærker på en stjålen lastbil?
Hvad, hvis de ser det?
De går mere op i, om folk finder os, end i at gemme sig.
Bevægelsens hovedregel er, at vi ikke efterlader folk.
Det er en god regel.
Hvor kommer I fra?
Marion i Ohio.
Et lille intetsigende landsby midt ude i ingenting.
Men alt er jo midt ude i ingenting nu.
-Hvad med jer? -New York.
Hvad var det for et sprog, du og din mor talte i morges?
Hun lærer os farsi.
Hun opvoksede i Syrien, men hendes mor er iraner.
Jeg ved ikke. Hun har vel hjemve eller noget.
Ry, skat. Lad os få alle læsset.
Jeg tror ikke, at din mor ville synes om det der.
Giv mig den dåse, inden din mor ser det.
-Sam. -For sent.
Gå indenfor. Sørg for, at din søster har pakket sine ting.
Jeg kommer ind til jer. Indenfor. Om to minutter. Af sted.
Hvad foregår der?
Han opfører sig bare som et barn.
Kør os til det næste flygtningecenter.
-Lad være med at tale til mine børn. -Okay.
Sænker du aldrig paraderne?
Hvad?
Jeg spurgte: "Sænker du aldrig paraderne?"
Hvordan skal dine børn kunne gøre det, hvis du ikke selv kan?
De her parader har holdt os i live.
Vi tager imod liftet, tak. Og så er vi af vejen.
Okay, kom så!
Godmorgen, Wade.
-Godmorgen, Rosey. -Har du spurgt ham?
Rosey, han har travlt. Militæret får politimesteren til at storme rundt.
-Det er virkelig op ad bakke, Wade. -De kom med en fyr i aftes.
Han sidder i cellen. Han bliver hentet i eftermiddag.
-Og hvad skal jeg så gøre? Fodre ham? -Ja. Det ville være det medmenneskelige.
-37 i går, Wade. -Det ved jeg, Rosey. Det ved jeg.
Jeg ved ikke, hvad jeg kan...
Jeg spørger ham.
Ja tak.
Tak.
Det var på høje tid!
Jeg har været her hele natten. Er her ingen betjente?
Kom nu. Hvad sker der?
Undskyld. Vi mangler folk på grund af den der invasion.
De kommer efter dig om et par timer. Du må vente indtil da.
Godmorgen, miss Jilly.
Du ved, at jeg ville ringe, hvis der var nyt, ikke?
Beklager. Nej.
Går det okay?
Jeg er okay. Tak, fordi du spørger.
Okay, vi tales ved i morgen.
I har ingen grund til at tilbageholde mig. Tjek jeres registre.
Gør det nu. Tjek dem.
Du taler med den forkerte, makker. Jeg tager bare telefonen.
Okay, fint. Hør her.
Da jeg kom, havde jeg en notesbog med.
Jeg vil bare vide, hvor den er, og at den er uskadt.
Jeg kan forsikre dig om, at dine ting er intakte,
og at du får den tilbage, når varevognen kommer.
Jeg henter morgenmad til dig om lidt. Jeg er nødt til at arbejde.
Med at finde alle de savnede?
Der må være godt 30 opslag på væggene.
Det ser ud, som om I har brug for al den hjælp, I kan få.
Luk mig ud af cellen og giv mig min notesbog,
før I løber tør for indbyggere og vægge til jeres opslag.
Hvorfor? Vil du da hjælpe mig med at finde de her mennesker?
Ja, hvis du giver mig min notesbog.
Du har mistet en.
Du har det ansigtsudtryk.
Hvem af dem er din?
Måske kan jeg hjælpe med at finde vedkommende.
Det er ikke sjovt.
-Jeg prøver ikke at være sjov. -Okay.
Jeg forstår godt behovet for at være redningsmand.
Jeg ville da ønske, at en eller anden tilfældig fyr i en celle havde svaret.
Men jeg tror ikke, mr... Undskyld, hvad var navnet?
Cole. Trevante Cole.
SEAL-styrken. To udsendelser til Afghanistan, en til Irak.
En af dem.
Lad mig vise dig noget.
Ham her er min favorit.
Den her mand blaffede hele vejen fra Alaska,
fordi han havde hørt, at vi havde en brigade, der kæmpede mod rumvæsner.
Han ville være med.
Den her kvinde så små grønne mænd i en drøm
og ville sikre sig, at vi havde en skitse.
Den her dame taler med de nyligt bortførte.
Kan du det?
Ved du, hvad de alle sammen havde til fælles?
De kom alle sammen for at finde et svar, en årsag, den større sammenhæng.
Men ingen af dem skænkede den her by en eneste tanke.
Jacquelyn drev byens hundefrisør i 20 år.
Nels har tre sønner, syv børnebørn og en kone, der stadig ringer hver morgen
for at sikre sig, at der ikke er nyt.
Eileen Grady. Vi gik i skole sammen. Hun var vicepolitimester.
Det er dem, jeg har mistet. Alle på de her vægge.
Og alle de mennesker, der er derude og forsøger at leve deres liv,
det er dem, jeg forsøger at passe på. Så du og din magiske notesbog
kan sidde der i et par timer, mens jeg kommer tilbage til arbejdet.
Jeg skal nok sørge for, at du kommer med bilen.
Du kan endda få kaffe og en muffin, hvis du tier stille.
Vi skal have forstærket signalet.
Tror du, at det ved det?
At vi har aktiveret dets kamuflagesignal?
Aner det ikke.
Det her er vanvid. Du har været her i et par dage.
Vi er aldrig kommet i nærheden af sådan en opdagelse.
Bliv inden for den her frekvens. Kør den gennem VHF.
Yamato.
Er du okay?
Ja.
Jeg har det fint.
Jeg har brug for luft.
I vinder ikke.
Vi har et af jeres fartøjer hernede.
Jeg ved, hvad det er!
Det er et nødopkald. Få historikken op.
-Hvad? -Signalet.
Jeg skal se hver eneste tilfælde fra de seneste fire måneder.
-Det er ikke regelmæssigt. -Der er intet mønster.
Se.
Det passer med en kubisk spline.
Det er ikke dødsgisp.
Det er et nødsignal. Det udsender et SOS.
Hvortil?
Hvor ville du sende et SOS-signal til, hvis du var strandet på vores planet?
Hvis jeg har ret, kommer næste signal klokken 05.32.
Vil du bede natteholdet om at blive væk?
Du har allerede været inde i fire timer. Det overstiger din kvote.
Vil du bede mig om ikke at være her?
Okay. Så hvis vi kan forudsige næste signal, hvad så?
-Afholder vi det fra at sende det? -Nej, vi hacker det.
Hvad laver du her så sent?
-Hvad er klokken? -Kun omkring 11 timer efter din vagt?
-Jeg er tæt på noget. -Ja.
Ja, det er du.
Du spurgte ikke,
fordi du ikke har lyst til at overveje svaret.
Hver eneste videnskabsmand i det lokale havde én ting til fælles.
De sagde alle, at de havde det fint,
men de havde det ikke fint.
De ville alle sammen stirre ind i rumvæsnets sind...
...indtil deres eget var fortabt.
Jeg ved, at du tror, at du er anderledes.
Men det troede de også.
Hver eneste af dem.
Ja.
"Ja" var svaret på dit spørgsmål.
Jeg troede, at Hinata var på det fartøj.
Og jeg bebrejder mig selv...
...for det, der skete med hende.
Med verden.
Det ved jeg.
Tror du, at det bliver bedre, af at du straffer dig selv?
Det bliver måske bedre, hvis jeg straffer dem.
Det er tid.
Følg med.
Alt kører.
-Hej, Maya. -Hej, Misha.
Tre, to, en.
Ja! Ja, vi har dig! Vi har dig, dit lille svin!
Hvad skete der lige der?
Vi... Hun opdagede lige, hvordan man kan hacke moderskibet.
Og I tror, at SOS-signalet bliver sendt op til moderskibet?
Ja.
Så modtager det det vel ikke.
Der er ikke kommet noget ned for at hente fartøjet eller rumvæsnet.
Det ved vi ikke.
Jeg ville nok have bemærket, hvis en rumvæsenspecialenhed dukkede op.
Måske modtager det signalet, men har besluttet at et enkelt fartøj
ikke er nok til en redningsaktion.
Det her er vanvittigt.
Og derfor mente hun, at du ville sætte pris på det.
Maya, hvad er din rolle i alt det her?
Jeg yder bare moralsk opbakning.
Der er nogen, der finder dig intimiderende.
Tak. Tak for det, Maya.
-Ikke hende. -Nej.
Så I foreslår, at vi hægter os på den her "måske"-transmission.
Og hvad så?
-Hacker moderskibet? -Ja.
Du har ret. Jeg elsker vanviddet i det.
Men hvad er udfaldet?
Lad... Lad os sige, at I har ret, og at vi kan...
...se matrix'en.
Hvad sker der så, Neo?
Rumvæsnerne kommer ned på Jorden på en eller anden måde.
Vi ved ikke, hvorfor der er flere hver dag alle vegne.
Og det er, fordi de anvender den her kamuflageteknologi.
Hvis vi kan se dem, kan vi gå efter dem.
Vil du gøre deres transportfartøjer synlige?
Og skyde dem ned fra himlen.
-Der er en hage. -Hvad kan det dog være?
Alt, vi rammer, styrter ned på Jorden.
Fartøjet derude er på størrelse med en lille by.
Vi risikerer at dræbe flere af os end af dem.
Stalingrad.
Slaget ved Stalingrad.
Alle troede, at det var atombomberne i Japan, beklager,
eller D-dag, der vendte situationen mod nazisterne.
Men det var sejren i Stalingrad, som Tyskland aldrig kom sig over.
Det slag i 2. verdenskrig med flest døde.
Sovjetterne mistede over en million,
men de pressede dem tilbage.
Det her er vores Stalingrad.
Desuden består 71 % af Jordens overflade af vand.
Det er fine odds.
Er du blevet skør?
Maya... Dr. Castillo.
Vil du besvare det spørgsmål ud fra et klinisk perspektiv?
Er der nogensinde nogen, der svarer ja på det spørgsmål?
Du ville have en sejr. Jeg tilbyder dig muligheden for...
For at beordre alle mine atomansvarlige:
"Kig op i himlen klokken 09.42 og vær klar til at affyre."
Det er korrekt.
Og hvis de ser noget, og det er jo temmelig vagt,
skal de skyde det ned.
Præcis.
Vi har brug for de taktiske kernevåbens hastighed og rækkevidde.
Vi har fat i noget, Benya. Det har vi virkelig.
Jeg hader at tage fejl, så du ved, jeg aldrig ville spørge,
hvis jeg ikke mente, at der var gode odds.
"Gode odds."
Hvor længe?
-Frue? -Hvor længe vil du have,
at mine atomansvarlige stirrer op i himlen i håb om, at noget dukker op?
-Jeg skal have et svar. -Det ved jeg ikke.
Så gæt.
En halv time.
En halv time, fru præsident.
En halv time.
Sig til dem, at de skal være klar til at fastlåse sig på målet.
Jeg ved ikke, hvor længe vi har, før de kapper signalet.
Er der andet, jeg kan gøre for dig, miss Yamato?
Nej, det er alt.
Tak, fru præsident. Farveller.
Godmorgen, hr. politimester.
-Godmorgen, Rose. -Har du tid et øjeblik?
Hvis der er problemer med kaffemaskinen igen...
Åh, nej, nej. Eller det har vi faktisk.
Men det er ikke det, jeg vil tale om.
Jeg ville bare...
Jeg ville høre, om du har fået kigget på de tre nye sager.
Jeg kiggede på, hvor de sidst blev set, og det kan være, at det kan give noget.
Rose. Vi gør vores bedste. Det lover jeg. Men vi mangler folk.
Det ved jeg. Det ved jeg. Derfor har jeg samlet det hele.
Jeg har også fundet forbindelser til de andre sager.
Rosey, lad de professionelle om det.
Ja. Som du selv sagde:
Vi er underbemandede, og der forsvinder flere og flere.
Det føles som hver dag nu.
Jeg troede, at du ville værdsætte en hjælpende hånd.
Det gør jeg. Det gør jeg virkelig. Tak, Rosey.
Lad os så få den kaffemaskine til at virke igen.
Pis også.
Er du okay?
Jeg sagde op i butikken for at gøre en forskel,
og jeg laver ikke andet end kaffe.
Og ikke engang det.
-Måske kan jeg hjælpe. -Ja?
Ligesom militæret sagde, da de kom hertil?
"Vi kan hjælpe. Bare følg reglerne."
Det ord elsker I. "Reglerne".
Og hvad har de opnået?
De rykkede ind, tog over og omdannede biblioteket til et laboratorium.
Deres store base derovre? Det plejede at være vores gymnasium.
De omdannede Ben Sheltons gård til deres depot eller sådan noget.
Ground Zero i Amerika. Hvor er vi heldige.
Vores indbyggere forsvinder, og ingen går op i det.
Hvad betyder 37 savnede personer,
når en fjerdedel af verdens befolkning er død eller savnet?
Men hver eneste af dem havde et navn. De havde alle en dato, hvor de forsvandt.
Men soldater behandler de datoer som en dødsdom,
der kan stå på deres gravsten.
Datoer.
Det er ikke en stjerne.
Det er et skilt.
Og det der er tallene.
Var det der politimesteren? Ham Tyson?
Ja. Og jeg siger dig, at han havde gjort noget ved det,
hvis han stadig var her.
-Hvad skete der med ham? -Han forsvandt som en af de første.
Den aften, han holdt afskedsfest. Er det ikke bare en joke?
Han fik mig hertil.
-Ikke den slags joke. -Jeg mener det.
Hør her. Du er nødt til at give mig den notesbog.
-Vi har talt om det her. Den... -Kig på mig. Kig på mig, okay?
Jeg ved, at du har hørt det her før,
og jeg ved, at jeg lyder lige så skør som de andre, men jeg har mistet alt.
Alt. Jeg mistede også håbet lige indtil nu.
Tror du, at du er desperat?
Prøv at sidde på en internetcafé og bytte rationer for minutter
og blive der til klokken fire om morgenen hver eneste dag.
Og støde på blindgyde efter blindgyde efter blindgyde. Ingenting.
Indtil nu. Lige nu har jeg fundet noget, Rose.
Du er nødt til at give mig notesbogen. Så kan jeg vise dig det.
Og måske kan vi hjælpe hinanden.
Du kan redde din by, og jeg kan vinde en krig for en gangs skyld.
Hør her, Rose. Du har brug for mig og omvendt.
For fire måneder siden bad et par fremmede mig om hjælp.
Børn. Jeg havde ikke lyst til at hjælpe dem.
Men jeg havde ikke mere at miste.
Det var første gang, jeg faktisk følte, at jeg gjorde en forskel.
Så nu spørger jeg dig af hele mit hjerte,
hvad du har at miste?
Hjælp! Hjælp!
-Ryder. -Hjælp os! Er der nogen?
Mayday? Hvad er din status og lokation?
Jeg gentager. Hvad er din status og lokation?
Vi er fanget i slugten!
Giv mig jeres lokation. Fortæl mig jeres lokation.
-Det ved jeg ikke. Elk's Pass. -Elk's Pass.
Godt, folkens. Vi har måske en redningsaktion.
Hvad laver du?
Modtaget. Drej ind på landevej 6.
Hanley, Jackson, Chrissy, med mig.
-Modtaget. -Modtaget.
Du lovede at få os i sikkerhed.
Det får jeg også, når vi har tjekket det her nødopkald.
-Sæt os af. -Midt i ingenting?
-Bare sæt os af. Sæt os af lige her! -Hør her...
-Stop bilen. -Jeg får jer i sikkerhed.
-Vi er bare nødt til det her først. -Hvorfor?
Det har jeg jo sagt. Vi hjælper folk. Det er det, vi gør.
Giv besked, når ubådene er på plads.
Indien er på hold.
General.
Fru præsident.
Direktivet om at omgå kommandovejen er bekymrende for at sige det mildt.
Men nødvendigt. Vi må stole på vores folk. Vi har måske kun et kort vindue.
Jeg stoler på mine folk. Det er jeres, jeg ikke stoler på.
Jeg vil ikke have en langdistanceraket i hovedet,
fordi en 20-årig ikke kunne beherske sig.
Sig, at de skal detonere i luften, hvis de rammer forbi.
Lad os forsøge ikke at ramme hinanden.
-Tilfreds? -Ikke specielt.
Hvem er også det?
Hanley? Jackson? Chrissy? Så er det nu.
-Modtaget. -Modtaget.
Til min 30-års fødselsdag havde jeg det største fyrværkeri nogensinde.
30 pramme. Man sagde, at det kunne ses fra rummet.
Viral i en uge.
Vil du stadig have min kliniske vurdering af din mentale tilstand?
Er du okay?
Sidste gang vi skød på dem...
...var sidste gang, jeg hørte hendes stemme.
Denne gang er det anderledes.
Jeg tror, at man kan begrave nogen...
...et minde...
...en følelse...
Men ét øjeblik kan få det hele frem igen.
Hvilken del af hjernen er det?
Den menneskelige del.
Militæret vil have, at vi går på gaden ved daggry og kigger op.
-De har gang i et eller andet. -Okay. Davids, Garcia, i sadlen.
-Du kører med mig, Wade. -Hr. politimester.
Kom så, Carmichael.
-Hvad sker der? -Hej, Rose.
Fangetransporten er forsinket, indtil de har gjort det, de vil gøre.
Kan du holde øje med ham i et par timer mere?
Ja. Jeg bliver her. Og får kaffemaskinen til at virke.
Du er vores redningskvinde.
Vores redningskvinde.
Godt, åbn den.
-Har du tegnet det? -Nej, det har drengen, jeg hjalp.
Han tegnede det. Han så ting. Han så, hvad rumvæsnerne så.
Kan de også lide tegneserier?
Bladr et par sider tilbage. Tre eller fire.
Der. Den tegnede han for over fire måneder siden.
Først troede jeg, at det var en stjerne.
En planet eller sådan noget, men kan du ikke genkende det?
Det er samme form som politimester Tysons skilt.
Tager jeg fejl?
Det kan være et tilfælde.
Hent opslaget.
Tjek tallene i bogen og tjek den dato, han forsvandt.
POLITIMESTER JIM BELL TYSON SIDST SET 1/11
Se. Svarene er deri.
Jeg er her af en årsag.
EILEEN GRADY SIDST SET 22/11
BEN SHELTON SIDST SET 4/11
CHET GRIFFIN SIDST SET 31/10
Svarene er her.
Der er en familie på tre, der er fanget i en bil.
Jeg kunne se seks rumvæsner. De kommer fra alle sider.
Udstyr på. Alle flammekasterne.
En familie er fanget. Seks rumvæsner sidder på dem.
-Ry, du bliver. -Jeg går med.
-Ikke denne gang. Ry! -Nej, far. Jeg går altid...
I er i sikkerhed her. Der sker ikke noget.
-I sikkerhed? -Jeg gav jer mit ord. Jeg holder mit ord.
Men hvis det kører af sporet...
...så kør væk.
-Hurtige og stille. -Modtaget. Jackson, du er backup.
-Modtaget. -Når jeg siger til.
Af sted, af sted.
Kom så. Kom så. Klar?
Kom så!
Beskeden bliver sendt på alle nødsignaler i 30 minutter,
eller indtil du giver ordre om at stoppe.
Kære globale medborgere.
I dag klokken 09.42 UTC
vil det globale samfund forsøge at gennemføre et koordineret angreb
på de rumvæsner, der har invaderet vores verden.
I månedsvis har vi været i undertal, udmanøvreret og underbevæbnet.
Jeg kan ikke garantere, at det vil lykkes.
Indlæs sekvens.
-Men jeg kan sige... -Indlæser.
...at vi forsøger at ramme dem, hvor det gør ondt.
De skal føle en lille del af det, vi føler.
-Der kommer en mere. -Jackson, dæk mig.
Chrissy, Chrissy. Kan du se den? Venstre! Til venstre!
Min far sagde altid: "De må aldrig se dig med hovedet bøjet."
Så nu vil jeg bede jer om at kigge op.
-Fem, fire... -Kig op.
-Vi vil ikke længere frygte... -Tre.
-...stjernerne og himlen over os. -To.
En.
Nu.
På.
Vent. Vent.
Væk.
Hvad så nu?
Vi venter.
Clark!
Bag dig! Bag dig!
-Clark! -Ryder! Ryder!
Kom så! Kom så!
-Mor! -Ryder, kom tilbage!
Vent! Zeb er ramt! Zeb er ramt!
Mor, kom nu! Vi er nødt til at hjælpe dem. Vi kan ikke efterlade dem ligesom far.
-Det var ikke det, der skete! -Det var det, der skete! Det...
Luke, hvad er der?
Luke.
Luke?
Luke!
Der kommer flere.
Der er flere! Rumvæsner fra vest! Hvor fanden kom de fra?
-Luke! -Flammekastere.
-Slut ring! Slut ring! -Der er for mange!
Luke.
-Mor! -Luke!
Hold fast i den her. Uanset hvad! Du må ikke slippe!
Mor!
Jeg har brug for, at du har ret, Nikhil.
Der sker noget.
Hvor meget længere skal vi blive ved med det her?
Hvor fanden skulle jeg vide det fra?
-Tilbage! -Bliv nede! I skal blive nede!
Kan nogen se det?
Vi er ikke døde endnu. Kom nu.
Det sker nu.
Hvad er det?
Åh gud. Se, hvor stort det er.
Transportfartøjer, modtager I? Modtager I?
Vi kan se målet. Jeg gentager, vi kan se målet.
Fyr.
Ramt direkte! Fjende ramt.
Ja!
Åh gud, jeg elsker at vinde!
Hvem giver et kram? Hvem giver et kram?
Dét var det største fyrværkeri nogensinde!
Ser I det?
Hvad sker der?
De dør!
Familien er ude!
Kom så! Kom så! Alle væk!
Syv af deres skibe er ramt.
Fire over Stillehavet, to over Antarktis, et i Østrusland.
Ring. Tilbyd hjælp.
Præcis.
Nu kan I se os.
Du gjorde det, Mitsuki.
Godt, ja!
Sådan.
Sådan. Okay. Hen til hjørnet.
Hej.
-Jeg finder noget mad. -Hej.
Du klarede det flot.
I lige måde.
Hen til køretøjerne.
Tak.
-Godt gået. -Kom.
Jeg har ham. Jeg har ham.
-Hvad tror du, at der skete? -De stoppede bare.
Jeg tror ikke, at vi var de eneste, der kæmpede.
Sarah. Sarah.
Sarah, det er mor!
Sarah!
-Sarah! -Sarah!
Det er mor!
-Sarah! -Sarah!
Tekster af: Helle Virenfeldt Smith