Caspar?
Är det du?
Prata med mig, Casp.
Jag är här.
Var då?
Var?
Jag kan känna dig.
Jag är här.
Ge mig nåt.
Jamila.
WELLINGBOROUGH, ENGLAND STATUS: SÄKERT
Efter fyra månaders angrepp utan någon kommunikation med fienden
fortsätter flyktingkrisen med miljontals…
-Det är naturligt att sörja än. -Sörja? Drömmarna försvinner inte.
Jag vet att du är ledsen, men du måste ha tålamod.
Jag har ju haft det.
Tänk om det inte är drömmar?
-Struntprat. -Mamma, Caspar kunde göra otroliga saker.
Han stoppade dem med sin hjärna.
En atombomb stoppade dem, inte dina jedi-grejer.
Varför är de fortfarande här då? Det kommer fler och fler varje dag.
-Varför faller inte dödsstjärnan, pucko? -Jamila!
Förlåt, men jag kan känna Caspar. Han är där ute.
Nånstans, på nåt sätt.
Han kan vara vårt enda hopp.
Du räddar folk varje dag.
Tänk om du kunde rädda fler än en handfull?
Fler än ett helt sjukhus? Tänk om du kunde rädda alla?
Drömmarna kommer att försvinna, men din gnista kommer aldrig det.
Det är sånt som kommer att rädda oss.
Inte nån magi, och inte nån pojke som är borta.
Jag är ledsen, men han är borta.
Jag måste gå.
Vad är det där?
-Jag behöver den för skydd. -Är du säker?
Man måste skvalpa med den, annars går malten till bottnen.
Den är tyngre än vattnet.
MIAMI, USA STATUS: SÄKERT
Har du fått kontakt än?
Va?
Du kan fortsätta titta, men jag tror inte att de kommer på festen.
Darien, kan du bespara min bror dina dåliga skämt?
Det är ju fest. Får jag inte ha roligt på fester?
Allt bra, Trev?
Visst, det är kul här.
Jag vet att du ljuger,
för ingen vill hänga med min man på en fest.
Förutom du.
De förde åtminstone familjen närmare. Vi gjorde aldrig sånt här förr.
Bara på bröllop eller begravningar.
Mest begravningar nuförtiden.
Barnen äter oss ur huset. Shiona, har du fler proviantpaket?
-Jag kan gå till butiken. -Vi har använt våra ransoner redan.
Jag har kuponger. Jag kan samla in förnödenheterna.
"Samla in förnödenheterna"? Nu låter du som en soldat igen.
Gammal vana.
Skynda dig nu innan vi måste börja äta gräs.
Jordan ramlade i!
-Hjälp! -Jordan!
Kom igen.
-Herregud! -Kom igen.
-Han andas inte! -Snälla.
-Han andas inte! -Andas. Kom igen.
Kom igen.
Snälla.
Kom igen.
Backa!
Kom igen.
Kom igen!
-Tack och lov! -Såja.
-Morbror Trev?
Vad fan gör du? Försöker du hjälpa de där monstren?
Vill du göra deras jobb åt dem? Vi måste ta hand om oss själva!
Hör du det?
Hör du det? Titta på mig!
-Titta på mig! -Sluta genast!
Det där är min son! Sluta.
Förlåt.
Vad har du för fel?
Jag åker och hämtar maten.
Jordan, gick det bra?
Mår du bra?
Här borta!
Det är ju vår mat.
Besprutare!
Tändmaterial!
RESTRIKTIONSZONER EVAKUERA GENAST
Vad gör du?
Jag vill er inget illa.
-Och vems blod är det? -Mitt. Jag skar mig på låset.
Förlåt. Min familj behöver mat.
Vi måste evakuera vårt hus utanför London…
Ja, jag såg kartan. Det har blivit rött.
Som månen.
-Vad är det med den? -Soldaterna brände sporer.
Vinden kom och gjorde luften giftig.
Månen var röd precis hela natten, som om de hade satt den…
I brand.
Min dotter frågade varför solen lyste om natten.
Hon frågade om den var rädd för att vara ensam på himlen hela dagen.
Snälla, bara lite till min familj. Jag ber dig.
Ta bara det ni behöver.
Du vet reglerna. Inget snack, max 30 minuter.
Tack.
Vad var det?
-Vad händer? -Gud…
Caspar?
Miljarder neuroner rör sig synkroniserat.
Mitsuki.
Det är dem.
UTOMJORDINGAR SYNER ANFALL
Hallå?
-Hej, du är tillbaka. -Var är alla?
Ja, du var borta läng…
Du har varit borta länge, och festen slutade för ett tag sen.
Hur mår Jordan?
Han är uppskakad.
-Vi la honom för en timme sen. -Bra.
Nej tack.
-Tänker du inte prata om det? -Vad menar du?
Ditt utbrott.
Men fan…
Förlåt.
Learah ringde.
Eller så ringde du henne.
Hon mår bra. Hon är med sin farbror i Pensacola.
-Hon vill inte prata med mig än, va? -Vad tror du?
Jag stred mig genom världen för att komma tillbaka till henne.
Och hon älskar dig för det.
Det gör vi alla.
Men du vet att du aldrig kom tillbaka på riktigt.
Jag dömer dig inte.
Learah berättade om boken och pojken.
Hon varnade mig för att du fortfarande strider.
Jag ser nog hur du tittar upp mot himlen eller ut genom fönstret ibland.
Du jagar fortfarande spöken.
En del av oss vill bara spendera den tid vi har kvar här utan demoner.
Och låtsas att de inte är här?
Och festa loss som om allt vore normalt?
Jag vet att den värld vi lever i, den min son lever i…
…inte är samma som din.
Jag packade din väska.
För att jag skrek på Jordan?
Sparkar du ut mig för att jag skrek på Jordan? Seriöst?
Jag vet vart du försvinner på dagarna.
Jag vet att du söker efter svar.
Det som kan hända dig där ute skrämmer slag på mig.
Så jag säger det här med all kärlek i mitt hjärta.
Gå.
Gå och utkämpa ditt krig.
Jag hoppas att du hittar det du söker.
Jag älskar dig.
Jam? Maten är klar!
Jamila?
Jam?
MAMMA
Jag vet att det här kommer att såra dig.
Jag vet att det här inte är vad du vill läsa.
Jag är medveten om farorna där ute, och jag vet att du är rädd.
Det är jag med.
Men jag kan inte sitta och rulla tummarna.
Jag kan inte gömma mig i väntan på jordens undergång.
Det kan bli kämpigt där ute, och det kämpigaste är att lämna dig.
Men jag måste följa mina drömmar, även om det är allt de råkar vara.
För de här jedi-grejerna kan vara det enda som kan rädda jorden.
Jag kommer, Casp.
Det är ditt fel egentligen.
Du lärde mig att slåss för det jag tror på, oavsett vad.
Och jag tror på det här.
Jag älskar dig.
Jam.
MAMMA ÄLSKAR DIG FÖR EVIGT
SAKNAS
Luften är farlig.
Jag måste till sjukhuset!
Vi kan ta dig till det närmaste.
Inte dit. St. Beornwalds?
Det är också avstängt.
-Är du skadad? -Jag måste…
Det finns ett skydd vid Hyde Park.
Det är fel håll.
Jag ska åt andra hållet.
Tyvärr går inte det.
Hallå! Kom tillbaka!
Sporer.
Kom ut!
Det är farligt här. Vi kan hjälpa dig.
Vi kan föra dig i säkerhet.
Kom ut om du kan höra mig. Vi vill bara hjälpa dig.
Vi lämnar en mask här.
Du kommer att behöva den.
Kom igen då…
Ge mig nåt.
SPIRALLIKNANDE FÖREMÅL OBSERVERAT I MCCURTAIN COUNTY OCH VÄRLDEN ÖVER
M, C, U.
Oklahoma?
-Latitud… -Tiden är ute.
Tiden är ute. Du måste dra.
Ja.
Ja, det måste jag.
Var inte där inne, Casp.
ARKIV
"Caspar Morrow. Låda 8898."
-Miffo. -Vad pågår?
Jag hör dig, Casp.
Jag ska hitta dig.
FLYTTAD TILL SAINT-PAUL, PARIS ENLIGT WDC:S ORDER
Han ber om hjälp. Jag ber.
För jag kan inte vara här igen på andra sidan världen utan anledning.
Det måste finnas en anledning.
Han är anledningen.
Boken är anledningen.
Vad heter du?
Trevante.
Jag heter Caspar.
Nyfikne Caspar.
-Tjena, Caspar. -Det är jag det.
VÄLKOMMEN TILL OKLAHOMA
Tyvärr, men resten av vägen är avstängd.
Jag ser det. Hur så?
Det är för ditt eget bästa. Det är farligt där.
Det är ganska farligt där med.
Om du kör ditåt i 40 km så hittar du en påfart till Route 46.
Den tar dig söderut.
Inga döda zoner åt det hållet.
Okej. Ta hand om dig.
Detsamma.
Har du sett den här familjen? Inte?
-Hej, har du sett den här familjen? -Nej.
Har du sett… Nähä.
Ursäkta, ser de här bekanta ut? Inte?
-Nej? -Nä.
-Har du sett den här familjen? -Tyvärr inte.
Har du sett den här familjen?
-Ingen av dem? -Jamila!
-Darwin! -Det är du!
-Ska inte du vara ute på landet? -Jag var det.
-Och familjen? -De mår bra.
Herregud. Men vad gör du här?
Det är värsta Shaun of the dead.
Vad är det där?
-Letar du efter Alf? -Är han här?
Vad är det som pågår?
Han flyttades från bårhuset till akuten och sen hit.
-Paris? -Enligt WDC:s order.
Darwin, kolla in det här.
-Jag fattar inte riktigt. -Inte jag heller.
Men jag tror… Jag vet att Caspar lever.
Jam, när var det senast du sov?
-Jag tror att de vet att han är speciell. -Vad menar du?
Jag såg det.
När vi satt fast i sjukhuset pratade Caspar med dem.
Pratade de engelska eller?
Nej. Han stoppade dem.
Som om de kunde läsa Caspars tankar och tvärtom.
Hans hjärna slocknade efteråt, men han andades än.
Han levde än, och det här bevisar det.
Jag började drömma om Caspar fem dagar senare.
Hurdana drömmar pratar vi om?
Jag drömde om den röda månen innan jag såg den.
Och Caspar är alltid där.
Hans röst.
-Jam, jag tänker på Casp varje dag, men… -Jag vet hur det låter.
Som om jag blivit helt skogstokig.
Men jag har aldrig varit säkrare på nåt i hela mitt liv.
Ni måste inte tro mig.
Jag ville bara berätta att han lever innan jag drar till Paris.
Paris?
-Men de stängde ju gränsen för länge sen. -Jag kommer nog på nåt.
Jag har kommit så här långt. Jag hittade ju er.
Casp kan vara nyckeln till slutet på det här.
Utomjordingarna, invasionen.
Han kan vara vårt enda hopp.
Men om han kunde göra det
så kan staten säkert få honom att stoppa utomjordingarna ändå.
Vi vet inte vad de gör med honom eller om han hålls mot sin egen vilja.
Du har väl sett E.T?
Samma sak.
-Jag tror att han är i allvarlig fara. -Varför då?
Jag känner det när han ropar på mig i mina drömmar.
Han vill att jag ska hitta honom.
Jag hade inte lämnat min familj om jag inte var så säker.
Jag ville att nån skulle veta i fall att jag inte överlever.
Du, vi kan väl gå och käka lite?
Varm choklad?
-Ja, vi drar. -Kom. In hit.
Tack.
Så vi tog oss ett snack…
Lägg ägg.
-Om ni tror att ni kan stoppa mig efter… -Nej, vi vet att vi inte kan.
-Därför… -Följer vi med dig.
Va?
Vi följer med dig.
Så enkelt är det.
Vänta nu. Nej. Det behövs inte.
Det var inte därför jag kom hit.
-Du har en familj. -Du med.
Om du trodde att vi skulle släppa iväg dig till Paris ensam,
så är du helt skogstokig.
Vi är på.
Sov lite. Vi smyger iväg innan soluppgången.
Casp.
Vad är det här för ställe?
Varför tar det sån tid?
Det är en fet jävla dörr, inte en syltburk.
-Var du rolig nu? -Ja.
-Ge mig ficklampan. -Håll käften!
Varför är det alltid jag?
Satan i prostatan!
Jag sa ju det. Inte ens YUNGBLUD kör såna här vrålåk.
Det här är på David Beckham-nivå.
Ferrari, Aston, Porsche.
Fett. Julen kom tidigt.
Namnet är Bond. James Bo… Fan!
Tysta!
Fin, va? Vi tar absolut Porschen.
-Jävla Porsche. James Bond kör… -Uttala det rätt först.
Porsche då. Ge hit nycklarna.
Släpp!
-Sluta! -Ge mig nycklarna!
-Släpp! -Jag vill bara titta.
-Se nu vad du gjorde. -Stäng av det!
-Tryck på nåt! -Jag försöker ju!
-Jag tror den är trasig! -Sluta!
Jag tror det är lugnt.
Vad i helaste helvete?
Tänk på språket, Monty.
Vi har varit själva sen det hände.
Mamma och pappa är på semester, så vi väntar här tills de är tillbaka.
Det är regeln.
Schysst ställe.
Ni måste härifrån.
-De har evakuerat London. -Jag vet.
Var hittar ni ens mat?
Monty hittade kanderade körsbär i vinkällaren.
Han tycker att de är för söta, så jag får de flesta.
Är det allt ni har att äta?
Vänta lite.
Vad gör du? Det är vår färdkost!
Ta för dig bara.
Som ni tänkte göra med min farsas Porsche?
Så visst, vi tar för oss.
-Ni får inte ens vara här. -Så då är det okej då?
Att rädda världen? Det är en ganska bra ursäkt.
Jag kan byta mot chipsen. Jag har kartor.
Titta! Här är en av Antarktis.
-Jag har också en förbandslåda. -Pen, de vill inte ha dina dumma grejer.
Det kan inte du veta.
Ni får ursäkta min bror. Han växte aldrig ur trotsåldern.
Håll käften!
Det finns en tältstad i Southwark där de skjutsar ut barn till landsbygden.
-Era föräldrar kommer att leta där. -Vi stannar här så vi inte går vilse.
-Jag lovar att ni inte går vilse. -Nej.
Lägg ner det bara.
Kan nån av er ens köra?
Vad tänkte ni göra med en stulen bil då?
Har du sett Fast & Furious?
Har du spelat GTA?
Det är inte så svårt. Miljontals med puckon kör runt varje dag.
-Vi klarar oss. -Din plan är helt blåst!
Du har inte förändrats det minsta.
-Du är en idiot! -Säg om det där!
-Annars vadå? -Säg om det där!
-Sluta!
Fan!
Överflygningar.
De letar efter aliens!
Åk iväg.
Mamma, pappa. Åk iväg.
Ånej.
Penny. Det är okej. Det är jag.
Hör på, Pen.
Var är vi? I labyrinten vid Danbury.
Vart går vi i den? Framåt och till höger.
-Och sen? -Vänster.
Snyggt. Vi är framme. Vi klarade det. Okej?
Ni kan sova här inatt eller ta bilen.
Bara ni drar åt helvete!
Trevante Cole anmäler sig i tjänst. Jag kom precis.
Vi förväntar oss ingen ny idag.
-Varifrån kommer du? -Camp Blanding. Afghanistan före det.
Blev hitskickad men vet inte varför.
Hade varit här förra veckan om inte vår transport anfallits.
Resten överlevde inte.
-Jag beklagar. -Det har varit en lång resa.
Lite sömn och vad ni än har för käk hade suttit fint.
Jag har inte ätit på länge.
Palomino här vid C9.
En Trevante Cole från Camp Blanding anmäler sig i tjänst.
Vad är grejen med det här stället?
Andra våningen.
Sergeanten får briefa dig.
Tack.
Är allt okej med henne?
Ja. Hon blir bara så ibland.
Mamma sa att det händer när hon känner sig maktlös.
Det blir för mycket då. Annars är hon okej.
Alltså, jobbig som fan, men okej.
Jag kan inte klandra henne. Jag tror att vi alla skriker inombords.
Hon skriker bara rakt ut.
Vad fan ska du göra i Paris?
De vill inte ha oss där. Det har de aldrig.
Tänk om du har fel? Tänk om han inte ens är där?
Tänk om du lyckas ta dig över dit…
Du vet?
Och han inte är där?
Folk säger ju jämt
att om man kan se målet i huvudet så kan man nå det.
Jag fattade det aldrig tidigare.
Jag ser honom i mitt huvud.
Caspar.
Jag kan känna honom.
Jag vet inte hur jag ska beskriva det. Jag bara…
Jag vet att han är där ute.
Och jag ska hitta honom,
och sen ska han hjälpa oss stoppa de där asen.
-Jag vet att det låter galet. -Nej, det låter…
Visst, det låter galet.
Men hela världen är ju galen.
Jag går på muggen.
-Vänta! -Upp med händerna!
Ta det lugnt.
Jag gick bara vilse, okej?
-Jag begick ett misstag. -Sannerligen.
Camp Blanding slog igen för en månad sen.
Monty!
Vakna.
Vad är det?
Vi måste följa med och hjälpa dem.
Om vi räddar världen så kommer mamma och pappa hem.
Vi kan inte.
-Titta! Jag har en karta av Paris. -Monty har rätt.
Det är för farligt.
Och ni är inte precis inbjudna.
-Käften, Alf. -Vadå? De är inte det.
Ni behöver oss. Monty kan köra.
Typ.
Säg åt dem.
Om mamma och pappa inte kan återvända så måste vi rädda dem.
Sluta vara en idiot.
Säg åt dem att de behöver oss. Snälla?
Snälla.
Åh, men för helvete.
Okej, hör på. Vår pappa har en lägenhet i Paris.
Vi kan åka dit, så kan ni leta efter Caspar, okej?
Okej.
Vi tar Jaggan.
Sheriffen, han vandrade in på basen.
Vi kan ta honom.
Den här vägen.
Händerna.
Hallå! Vad gör du med min väska?
-Det är mina grejer. -Oroa dig inte.
Du får den i morgon bitti när transporten plockar upp dig.
Vad pratar du om? Kan jag få min anteckningsbok?
Som sagt, du kommer att få tillbaka allt. Det är bara över natten.
Om du har något akut behov så är det bara att ropa.
Men inte för mycket. Du vill inte sätta min gästfrihet på prov.
Och välkommen till Idabel. Ha en trevlig vistelse.
ÅKT TILL PARIS
Det är en skitdålig modell.
Eller så kör du skitdåligt.
Vi borde ha tagit deras Aston Martin.
Med dig i min famn eller Penny i bakluckan?
Det är ute med oss.
Undertexter: Borgir Ahlström