Mani pasaules pilsoņi!
Šodien pulksten 09.42 globālā sabiedrība centīsies dot koordinētu prettriecienu
citplanētiešu agresoriem, kas iebrukuši mūsu pasaulē.
FOLKSTONA, KENTA, LIELBRITĀNIJA
- Ei! Uzmanīgāk! - Atvainojiet!
Montij!
Vai atradi? Tās slimnīcas adresi.
Domāju, ka tā ir šī ēka.
Septième arrondissement.
Kasparam ir laba gaume.
Atvaino, tas bija domāts franciski?
Montija franču valodas skolotāja saka: viņam klibo līdzskaņi.
Es teicami runāju franciski, ja? Man tikai jāpavingrinās.
Labi. Forši, nekas. Atkārto pēc manis!
Šaja Labafs, Zoja Dešanela,
Timotijs Šalamē.
- Bejonse? Jā. - Bejonse.
- Vai varam, lūdzu, nomainīt mūziku? - Nē, Pena. Atdod!
- Treps. Reps. - Pena! Izbeidz.
- Pena, izbeidz! - Vēl reps.
Pag, kas tas?
Tā ir "Kiss from a Rose"?
- Pena, izslēdz! - Nopietni?
- Pena! - Pagriez skaļāk!
Ai, velns! Piebremzē! Montij, piebremzē! Skaties!
Velns un elle!
Uz ko viņi skatās?
Ei! K...
Atvainojiet!
- Kas notiek? - Tunelis slēgts.
Slēgts? Kāpēc?
Pēdējais vilciens no Francijas neieradās. Izlūku vienība neatgriezās.
Tagad franči draud slēgt savu galu uz visiem laikiem.
Varat griezt savu jaguāru apkārt vai gaidīt kopā ar visiem.
- Ko gaidīt? - Kā, jums tur nav radio?
Viņas paziņojumu atskaņo uz riņķi.
Kas ir? Kas notiek?
...pārspējuši spēku un ieroču ziņā.
Es nevaru garantēt, ka mums izdosies,
bet varu pateikt, ka centīsimies trāpīt viņiem sāpīgā vietā.
-"Trāpīt viņiem"? K... - Lai viņi sajūt...
- Tiek... Tiek veikts uzbrukums. Noteikti. - Montij?
- Viss labi. - "Lai tevi nekad neredz
ar noliektu galvu."
Tāpēc tagad es jums lūdzu: paskatieties augšup!
Paskatieties augšup! Vairs ne...
Ko, ellē, tu dari? Kaut kas notiek.
Jā, dosimies pa tuneli uz Franciju.
- Tiešām? - Vai esi galīgi traka?
Griezies apkārt un brauc!
Cenšos saprast:
tu gribi doties iekšā, par spīti armijnieku brīdinājumiem?
- Vai mūs arestēs? - Nē, nearestēs.
- Vai ne? - Tur ir tunelis.
Velns!
Nelāgi. Mēs nespēsim nemanīti šķērsot to žogu.
Kā tad tiksim iekšā?
- Tur! Montij, apstājies tur! - Jā.
- Domā, tās ved uz tuneli? - Noskaidrosim.
Ei, pag!
Paņemšu no bagāžnieka lauzni.
Es tālāk nedošos. Ja karavīri netika galā...
Zini, tas ir...
Paklau! Runa nav par mani, ja? Es tikai...
Negribu, ka ar viņu kas notiek.
Viss kārtībā.
Tu mūs atvedi līdz šejienei,
tāpēc paldies.
Vai tas nozīmē, ka nedosimies glābt mammu un tēti?
Man tev palīdzēt?
Protams, mēs dosimies glābt mammu un tēti, ja?
Tas nozīmē, ka tad, kad būsim tur,
tu mani klausīsi un darīsi, kā teikšu,
un nebūsi kaitinoša, čīkstīga un nevarīga kā parasti.
Labi? Vai spēsi?
Jā, ja tu nebūsi nožēlojams, nejēdzīgs aunapiere...
- Jā. - ...kā parasti...
Jā. Paklusē, lūdzu!
Ko? Domāji, ka nenāksim?
Tad ejam!
Spied stiprāk, muļķi!
Velns! Kareivji.
Aši! Kamēr nav mūs ieraudzījuši. Skrienam!
Atnācām.
UZ DIENVIDU VIRZIENA TUNELI 100 METRU ATZĪME
Izskatās, ka no šejienes atpakaļceļa vairs nav.
Mieru! Esmu par visu padomājusi.
Pena, kas tas ir?
Referāts par klases braucienu uz Lamanša tuneli.
Uzzīmēju karti un visu. Redzat?
Arī man šis tas ir.
Citplanētiešu atbaidītājs. Paštaisīts liesmu metējs.
Kā Bondam Dzīvo un ļauj mirt.
Jā, bet, Alf, īstajā dzīvē tu tā paliksi bez rokām.
Sasodīts, kas tas bija?
Viņi mums uzbrūk?
Vai arī mēs - viņiem?
Elektrība vēl ir.
Tas ir labi. Ejam!
Es atvainojos. Negribu būt vienīgais, kas dzīvo īstajā dzīvē,
bet tur, no kurienes atnācām, tikko notika kas ievērojams.
Tātad jauns plāns: atgriežamies, lai paskatītos...
Nē! Mēs turpinām.
Ja iesim atpakaļ, mūs pamanīs un apturēs.
- Jā, bet mēs nezinām, kas tur ārā ir. - Taisnība. Nezinām.
Taču zinām, ka tunelis ir vienīgais ceļš pie Kaspara.
Te rakstīts, ka apkopes ieeja tālāk savienojas ar vilciena tuneli.
Paklau, baidīties ir normāli.
Tikai trakie nebaidās.
Bet tie radījumi te ir jau četrus mēnešus.
Un man tas stulbums ir apnicis!
Mamma man reiz pastāstīja: dzīvībai bīstamā operācijā vai tamlīdzīgi
ir viens tāds brīdis,
kad ķermenis, kas ir uz galda, izdara izvēli.
Cīnīties
vai padoties, un var redzēt, kā tas notiek.
Mūsu draugs mūs gaida.
Ja viņu atradīsim, varbūt cilvēcei vismaz būs cerība izdzīvot.
Šis ir tas brīdis.
Vai mēs cīnīsimies vai padosimies?
Par Kasparu.
Par Kaspu.
Par Kasparu.
Jā. Labi. Tad jau laikam mēs arī.
Šī ir svarīga uzvara.
Tiem, kas vēl nav dzirdējuši:
Pasaules Aizsardzības koalīcija notriekusi septiņus citplanētiešu kuģus.
Pagaidām citplanētiešu iebrucēji nav atbildējuši
un viņu vadības kuģis prettriecienu nav devis.
Kā norāda avoti, koalīcijas spēki cer, ka mums izdevies dot izšķirošu triecienu.
PAK prezidente Benja Mabote nosūtījusi militārās vienības uz vrakiem...
Tu noguli svarīgu dienu, Kaspar.
Negribi mosties un priecāties ar visiem?
Kurš teica, ka viņš nepriecājas?
Mēs par viņu zinām tik maz.
Nevajadzētu izdarīt pieņēmumus.
Spriežot pēc smadzeņu aktivitātes, Gabriel,
varam pieņemt, ka viņš piedzīvo septiņas lēkmes stundā.
Tie nav nekādi svētki.
Tev taisnība.
Tik daudz pētījumu par šo bērnu saistību ar mūsu viesiem.
Cerībā atrast risinājumu.
Varbūt pēc šodienas to vairs nevajadzēs.
Šai sakarā gribam vakarā atkorķēt pudeli.
Mazas svinības par godu uzvarai.
Pievienosies?
Uzvara.
Svarīgākā prasme, ko neirologs var iemācīties, Esme,
ir zināt, kad atslēgt smadzenes.
Īpaši tad, ja pacients nav glābjams.
Lūdzu, mosties, Kaspar.
Skolā mēs veselu nedēļu mācījāmies par tiltiem,
bet tuneļi ir daudz interesantāki,
jo runa ir par garumu, dziļumu
un spiedienu.
Skatieties! Redzat to ietaisi augšā? Tas ir spiediena novades kanāls.
Savienots ar otru vilciena tuneli.
Skolotāja Malkina teica: bez tiem spiediena dēļ
- galvas sprāgtu paukšķēdamas. - Apžēliņ, Pena! Pietiek!
Tie ir tikai izklaidējoši fakti.
Jā? Tu mūs izklaidē jau stundu.
Tagad paklusē, labi?
Vai vēl kāds to jūt?
- Aukstumu. - Jā.
It kā mēs būtu uz ledus vai...
Montija mīlas dzīvē.
Muļķības, vecīt!
Taisnība, Montij. Tev nav bijusi draudzene kopš breksita.
Penij!
- Vienkārši fakts. - Nevienam nav jāzina.
Un nav jāzina par spiedienu,
elektroinstalāciju un citām stulbībām.
Tu apsolīji mani klausīt.
Tagad es tev saku: aiztaisi muti, ja?
Lieliski.
Kam man mīlas dzīve, ja ir tava mamma pēc izsaukuma.
Aizveries!
Bāc! Sīkās māsas ir neciešamas.
Es esmu sīkā māsa.
Un tu pret viņu izturējies riebīgi.
Viņa droši vien uztraucas. Saproti,
- kurš gan neuztrauktos? - Tiešām?
Ejot pa tumšu, pamestu vilciena tuneli ar triljoniem tonnu ūdens virs galvas.
Katra bērna sapnis, ne?
Jā. Gadsimta piedzīvojums.
Alfija mamma labi sūcas?
Jā, nē. Viņa noteikti ir pirmajā desmitniekā.
Uzreiz aiz Džūdijas Denčas...
Klau, kad tu saprati?
Par Kasparu.
Ko sapratu?
Ka viņš ir, nezinu, īpašs.
Sākumā nesapratu.
Raugoties atpakaļ -
jā.
Viņš vienmēr atšķīrās.
It kā klausītos kādu citu kanālu, dziesmu, ko mēs, pārējie, nedzirdējām.
- Tas viņa vecais Walkman. - Vecmodīgās lietas.
Ja tā padomā, es viņu visu laiku apcēlu. Bet patiesībā man tas šķita visai stilīgs.
Muļķības.
Tu viņu neapcēli. Tu viņu ienīdi.
Beidz, tas taču nav nekāds noslēpums.
Tu pret viņu izturējies kā draņķis.
Nepārproti! Es priecājos, ka te esi.
Laikam tikai nezinu, kāpēc tu te esi.
Kā jau teici - mums jāatgūst sava pasaule, vai ne?
Vienkārši.
Vienkārši?
Protams. Kāpēc vēl lai es te būtu?
Ārprāts!
Ak dievs!
Izlūku vienība.
Tātad šeit ir citplanētieši.
Eu, viss labi?
- Vācies! - Tikai cenšos palīdzēt.
Viņš palīdzību negrib. Ne no tevis!
No tevis arī ne. Neesmu invalīds.
Es tikai negaidīju tādu skatu.
Pag, pag! Kur ir Penija?
- Velns! Kur viņa palika? Penij? - Viņa gāja aiz mums, vai ne?
Varbūt pagāja garām.
Pena, tūlīt pat atgriezies!
Pena?
Ak dievs!
- Bēgam! - Aiziet!
- Montij! - Velns!
- Velns, iesprūda! - Montij, celies! Montij!
Velc! Velc!
Kur šķiltavas?
- Velns, neatrodu. - Draugi!
Velns!
Kas ar to radījumu notika?
Tas izskatījās, nezinu, slims.
Tas ir ļoti auksts. Jūtu no šejienes.
Šķiet, pārstājis elpot.
Tie vispār elpo? Tiem ir plaušas vai...
Kāda starpība?
Penija ir pazudusi, bet jūs spriežat par tā mūdža anatomiju.
Šobrīd mani interesē tikai Penijas elpošana.
Tu vienmēr teici, ka mana elpa smird.
Pena! Ak dievs!
Nu taču! Nekad vairs tā neaizbēdz, labi?
Es nebēgu, es pētīju.
Un, ja tev patīk tas kunkulis, tev patiks tas, ko atradu.
Salauzts.
Mājas.
Drīz.
Viņiem ir beigas. Viss galā!
Viņai tas jāredz.
Acumirkli, Priša.
Devos izvēdināt galvu
un dažu kvartālu attālumā ieraudzīju šo.
Tā notiek visur.
Tie mirst, Esme.
Mums izdevās.
- Kas tas? - Savienojums. Tie ir kartē.
- Mēs gājām garām. - Kur tas ved?
Uz citu tuneli, laikam strādniekiem.
Tur nav sliežu, aiz kurām aizķerties, tātad varēsim paiet ātrāk.
Rādi ceļu!
Redzat? Ko es jums teicu?
Penij, uzmanies, trakā!
Viss labi. Arī es sākumā baidījos.
Bet tie ir beigti kā dodo. Un arī ledusauksti.
Tāpēc temperatūra ir tik zema. Viņu dēļ.
Domā, šos nogalināja uzbrukums, par kuru runāja pa radio?
Varbūt. Varbūt viņi saritināsies un liks mūs mierā.
Vai nebūtu vareni?
Beidz! Viņi nesaķers gripu un nenomirs.
Tu nevari zināt.
Tu nesen redzēji debesis. Tu taču tur neredzēji neko ļoti attīstītu.
Noteikti neesmu redzējis neko attīstītu te lejā.
Vai varat abi likties mierā?
Džamila, kas notiek?
Kas tas ir?
Nezinu.
Es kaut ko pamēģināšu.
Kas tas par troksni? Izklausās pēc mammas vēja zvaniem vai kā tāda.
Izrāde laikam beigusies.
Tā nebija izrāde.
Tā bija pārraide.
Vēsts no viņiem.
Kam?
Un kas tajā teikts?
Aiziet!
- Ejam! - Ejam!
Kas, pie velna, te notika?
Tie ir apsargi?
Turējušies līdz pēdējam vīram.
Ilgi nenoturējās, ne?
Kaut kāds Godzillas sviests.
Šķiet, viņi kaut ko sargāja vai...
Ko? Vēl citus tuneļus?
Šo.
Apžēliņ!
Viņi nepaspēja aizvērt vārtus.
Citplanētieši noslaktēja.
Penij?
Pena, ei, ei! Paskaties uz mani! Viss kārtībā, ja?
Tā ir tikai panikas lēkme. Viss labi?
- Viss kārtībā, Penij. - Es to jūtu. Jūtu.
- Ko jūti? - Es to jūtu.
- Jūti ko?
Dakter! Dakter, lūdzu, es jūs nedzirdu...
Skaņa raustās...
No Senluī slimnīcas. Kaut kas atgadījies.
Klausos. Te daktere Gaņē.
...visi cietuši kaut kādā uzbrukumā.
Netiekam galā.
Vajag, lai kāds paņem...
- Netiekam galā. Vajag... - Dakter, jūs tur esat?
NEATLIEKAMĀ PALĪDZĪBA
Mierīgi, mierīgi! Elpojiet!
Kas jums to nodarīja?
Par mani nedomājiet! Nogādājiet cilvēkus drošībā!
Man te vajag palīdzību!
Viņi nāk...
un ir vēl briesmīgāki.
Aiziet, skrienam!
- Velns! Pārvietojiet viņu! - Ko nu?
Dārvin, ej! Penij, tu ar mani.
Stumiet!
Mums jātiek laukā.
Ei, Penij!
Penij, paskaties uz mani!
Ei! Aizver acis, labi?
Mēs kopā iziesim labirintu, ja?
Vai redzi labirintu? Lieliski, labi. Tu ej uz priekšu.
Abās pusēs ir dzīvžogs, kas tevi sargā. Bet ceļš sadalās.
Zini, kur jāiet? Pagriezies...
- Pa kreisi. - Tieši tā. Pa kreisi.
Tagad tu ej uz priekšu.
Un tad ir stūris. Tu pagriezies...
- Pa labi. - Tieši tā, jā.
Vadžo. Vadžo. Vadžo...
Klausieties! Ņemiet bērnus un ejiet!
Paņemiet līdzi visus svarīgos pētījumus, visu, ko vien varat.
Tagad!
Esme, kas notiek?
Viņi nav beigti, Gabriel.
Viņi atgriežas.
Un ir vēl sliktāki.
Paņemiet visu, ko varat, un ejiet!
Šīs nav mācības.
Sāra, paņem manus dokumentus.
Esme!
- Tādā stāvoklī nevaram viņu... - Zinu.
- Mēs kaitētu, ne palīdzētu. - Teicu, ka zinu. Ej palīdzi citiem!
Un, Gabriel?
Pasaki apsargiem, lai sargā šo zēnu par katru cenu.
Tu esi izdzīvotājs, Kaspar.
Izdzīvo!
- Es baidos. - Nē. Esam te bijuši.
- Uz kuru pusi ej? - Pa kreisi. Tad pa labi.
Tad atkal pa labi.
Jā, jā, jā. Tagad tu esi dārza vidū kopā ar mani.
Tev izdevās.
Jā?
Atkāpieties! Aši!
Velns, kas tie ir? Tādi milzeņi!
Ak dievs! Kas tie tādi ir?
- Alf? Ko tu dari? Alf! - Nolādēts...
Jā!
Nepalīdz. Uguns nepalīdz!
Bēgam!
Aiziet! Lec!
- Jāaizver durvis. - Te.
Aiziet!
Ātrāk, puiši! Grieziet!
- Puiši, vārti lūst. Ātrāk, lūdzu! - Uz manu pusi.
-Ātrāk nevaru! - Nu taču! Ātrāk!
Puiši, ātrāk! Ātrāk, Dārvin! Aizveriet!
KOKELA - FRANCIJA FOLKSTONA - ANGLIJA
Te mēs nevaram palikt. Ejam!
Aiziet! Penij, aiziet!
Ko tik es tagad neatdotu par omulīgu ugunskuru!
Man mugursomā bija dažas siltuma pakas, bet nu to vairs nav.
Aprīkojums, ēdiens...
Lūdzu, nepiemini ēdienu!
Cik ilgi vēl jāiet?
Acīmredzot tie citplanētieši nebija beigti. Viņi tikai gulēja.
Jā, bet pamodās citādi, it kā būtu attīstījušies.
Lieliski. Nespējām tikt galā ar pirmajiem.
Kā gan apturēsim tos...
- tos... - Apžēliņ!
Būs tos draņķus notriecis.
Tad lūk, no kurienes nāca tie cilvēki.
Ceļš ir bloķēts.
Jā. Šķiet, arī augšā ir elektrības vads.
Iesim pa turieni.
Bloķēts. Ejam caur iekšpusi!
Sasodīts!
Avarējušas mašīnas avarējušā vilcienā.
Kaut kāds sviests.
Penija ir pārgurusi un nosalusi.
Viņai jāatpūšas, un, tā kā esam te iestrēguši, mēs...
Tātad tu padodies, ja?
- Es zināju, velns parāvis! - Es nepadodos, stulbeni!
- Tikai ierosinu atpūsties. - Atpūsties? Atradies grupas vadītājs.
Beidziet abi strīdēties!
Džama, ko tu domā?
Lai paliek!
Mēs ar Dārvinu dosimies meklēt papildinājumus zaudētajiem krājumiem.
Ejam! Jauku atpūtu, ja?
Nē. Labi.
- Tad pārbaudīsim šo, ja? -Šo?
- Jā. -Šo?
Jā, lieliski. Šī derēs.
Labi, Penij. Rāpies iekšā!
Re, paskaties! Sega un viss, ko vajag.
Labi, apgulies!
Tā. Uzbūvēsim spilvenu cietoksni.
Un papildināsim... ar naktslampiņu.
Nu labi.
Tā.
Arlabunakti, Pena!
Tu klusē jau vairākas stundas.
Kaut kas nav labi?
Bez visa šī, saprotams.
Tu labi par viņu rūpējies.
Izklausies pārsteigta.
Vienkārši nebiju tevi tādu redzējusi.
Tu tiešām zini, ko viņai vajag.
Kas tas pirmīt bija? "Pagriezies pa kreisi, pa labi..."
Tas.
Labirints.
Dīvaini, vai ne?
Pirms dažiem gadiem, kad mājās gāja traki, Penijai uznāca tās...
tās lēkmes, saproti?
Ievēroju, ka viņu nomierina tikai dažas lietas, piemēram, kartes un...
un autobusu maršruti.
Noglabājām kartes malu malās un, kad viņa nobijās, vilkām laukā
un pētījām ceļus.
Taču reiz bijām izgājuši pastaigā un redzējām, kā notriec riteņbraucēju.
Mersedess viņam uztriecās. Puisis pārlidoja pāri ielai,
gandrīz blakus Penijai.
- Apžēliņ! - Jā.
Penija bija panikā.
Pilnīgā panikā. Nebija nekādu karšu, nekā.
Tāpēc es turpat uz vietas izdomāju to labirintu.
Ak dievs, izklausās tik stulbi, bet... "Pagriezies pa kreisi, pa labi."
Un tā mēs kopš tā laika darām.
Tu palīdzēji.
Viņai kļuva labāk.
Paklau, tu pie šī visa neesi vainīga. Tu to zini, vai ne?
Tomēr esmu.
Visa šī jezga ir mana vaina.
Iesprostoti tunelī, briesmoņu ielenkti.
Nav, ko ēst, un nav izejas.
Un es to nevaru labot.
Vajadzēja klausīt mammu.
Visiem būtu labāk, ja es būtu palikusi mājās.
Ne man. Ne Penai.
Es nekādi nevarēju pierunāt viņu pamest māju.
Nekādi.
Bet tev izdevās.
Tu mums devi cerību.
Un, paskat, kur tas viņu novedis.
Klau, nav svarīgi, ja? Penija nav vienīgā, kam tagad vajadzīga atpūta.
Paguli arī tu. Es palikšu sardzē.
Nē, man nevajag gulēt. Man vajag padomāt.
Izej pastaigā.
- Man parasti palīdz. - Jā. Sapratu. Paldies.
Piedod! Es tikai gribu pabūt viena.
Nekas. Labi.
Vēl paris signāllampu.
- Cik kopā sanāk? - Piecas.
Plus divas ūdens pudeles, mazliet cepumu un riepu muciņatslēga.
Un gumijas lentes un alpīnisma aprīkojums no tā Francijas Alpu atpūtnieka.
Mēs šim cauri netiksim. Te ceļš beidzas.
Atradāt ko labu? Diezgan drūmi, ne?
Jā. Dažus cepumus...
Lieliski. Esmu badā.
Ei! Tikai ārkārtas gadījumiem.
Paskaties apkārt! Kas tad šis ir?
Alf, viņam taisnība. Ceļš ir bloķēts.
Tam garām tikt nav iespējams.
Turklāt arī es esmu izbadējies, tāpēc...
Jauki. Čupojies ar to lecīgo daiktu.
Kad skolā viņš tevi mocīja... mocīja Kasparu,
kurš tevi aizstāvēja?
- Tu. - Jā.
Vienalga, vai gribēju to vai ne.
Ko, lūdzu?
Paklau! Nevajag visu laiku cīnīties, Alfij.
Mēs cenšamies izdzīvot. Un jā, Montijs tolaik bija draņķis
un reizēm joprojām ir, bet šobrīd tu esi tikpat nejauks kā viņš.
Labi. Vienalga.
Un tomēr es tev neuzticos.
- Domā, ka mani labi pazīsti? - Nē, nepazīstu nemaz. Tur jau tā problēma.
Labi.
Pajautā man jebko. Atvērta grāmata.
Atvērta grāmata?
Nu labi. "Kiss from a Rose".
Kāpēc tas deviņdesmito gadu mēsls atrodas tavā mūzikas sarakstā?
- Mazajam Montijam lauzta sirds? - Nav tava daļa.
Ja gribi, lai tev uzticas, tāda ir cena.
Atvērta grāmata, velns parāvis, un es izvēlos lappusi.
Pie velna!
Tā ir manu vecāku dziesma, skaidrs?
Kad man bija kādi pieci gadi, man patika skatīties, kā viņi dejo.
Agrāk viņi viens otram smaidīja. Neviltoti smaidīja.
Tāpēc jā. Reizēm es to klausos,
jo tā man atgādina, ka reiz... reiz viss patiešām bija labi.
Apmierināts, stulbeni?
Labi. Lai būtu pastaiga.
Kā tas autobuss, ne?
Tas, kuru pirms avārijas vadīja Edvardsa kungs.
Izskatījās pēc sadauzītas skārdenes.
Mēs palikām dzīvi.
Es atkal sapņoju.
Savā ziņā.
Jā.
Tātad, ja es sapņoju,
kur tu esi?
Esmu kopā ar viņiem.
Nu,
daļa no manis.
Uzreiz pēc tam, kad nonācu slimnīcā kopā ar tevi un to kareivi Trevanti,
jutu, ka mani kaut kas pievelk.
Gluži kā... Gluži kā kompasa adatu.
Un es tai vilkmei sekoju,
un tā mani ieveda viņu pasaulē.
Viņos.
Viņos?
Bet tev jāzina: es visiem spēkiem centos ar tevi sazināties.
Un te nu tu esi.
Es tevi meklēju.
Es tevi arī.
Es gribēju tikt laukā.
Man likās, ka spēšu.
Šķiet, te ir kļuvis sliktāk.
Pa radio ziņoja par kaut kādu uzbrukumu.
Varbūt tas bija veiksmīgs. Varbūt mēs viņiem nodarījām pāri.
Tāpēc arī tās gaismas, ko viņi zibina. Un... un skaņa...
Viņi noteikti ir ļoti dusmīgi.
Lai vai kādu signālu viņi sūta,
domāju, ka viņi kļuvuši stiprāki, jo...
- es beidzot tevi redzu. - Tevi redzu.
Saproti, ko tas nozīmē?
Tu joprojām meklē atpakaļceļu.
Atpakaļceļu pie manis. Tāpat kā es meklēju ceļu pie tevis.
- Tiešām? - Jā.
Ja esi tur, vari viņus izzināt.
Kādi viņi ir, kā ar viņiem cīnīties, kā iznīcināt.
Tad kopā mēs tevi dabūsim atpakaļ. Jūs visus.
Tev tikai jāturpina censties.
Es centīšos, ja centīsies tu.
Es nepadošos.
Nekad.
Ei, Montij! Montij!
- Kas ir? - Tev ir laba virziena izjūta, ja?
"Pa kreisi, pa labi"?
Jā. Jā.
Mums kaut kas jādara.
Montij!
Montij, kur tu esi?
Alfij! Alfij! Alfij!
- Ko? Kas noticis? - Viņi tuvojas. Es viņus dzirdēju.
Kāds rakājies pa manām mantām.
Es zināju. Ko viņš paņēmis?
- Alpīnisma aprīkojumu. - Ko?
Esat augšā. Labi.
Jo mēs dodamies prom.
Pasteidzieties!
Redzat? Tā mēs tiksim tiem vrakiem cauri. Sekojiet virvei, uzmanieties no stikliem!
Viņam nācās izsist dažus logus.
Montij!
To izdarīji tu?
Jā, es.
Gatavi?
Lieliski.
Seko man, Pena!
- Nesagriezies? -Šķiet, ka ne.
Viss kārtībā? Labi.
- Viņi tuvojas. Skrienam! Aiziet! - Skrienam!
Vai ievērojāt, ka skrienam kalnup?
Mums jābūt tuvu izejai.
Skatieties!
- Ak nē. - Velns parāvis!
- Lūdzu... - Paskatieties uz sienām!
Ko?
Apžēliņ!
Tās ir sprāgstvielas. Tuneļa ieeja tiks uzspridzināta.
Velns! Palīgā!
Palīgā!
Palīdziet! Lūdzu! Palīgā! Lūdzu!
Lūdzu! Lūdzu! Palīgā!
Palīdziet!
Ei!
Tunelī kāds ir! Ei! Tur kāds ir!
- Ko tu runā? - Izklausās, ka tur ir bērni, kungs.
Man vajag sešus vīrus! Tagad!
Ak dievs! Tur kāds ir.
- Nāciet! - Aši, aši!
Kāpiet augšā! Kāpiet augšā!
Kāp! Pacel viņu!
- Aši, aši! - Pena, skrien!
Skrien, skrien!
- Montij! - Nost no barikādēm!
Ātrāk! Ātrāk!
- Aši! - Aiziet! Es palīdzēšu.
Ātri, viņi tuvojas!
Sagatavot spridzekļus!
- Dārvin! - Montij!
Pēc mana signāla!
Trīs, divi, viens!
Viss tīrs!
Paldies, vecīt.
- Jā. Nav, par ko. - Velns!
- Montij! - Pena!
- Ei! Man likās, ka tu tur nomirsi. - Jā, man arī.
- Tev viss labi? - Velns!
- Ieskrāpēja. Ak dievs! -Ārprāts!
Dārvin!
- Kāds atnāks. -Ārstu! Ārstu!
Aiziet! Pieceļam viņu!
Ej!
Ejam! Viss būs kārtībā, ja?
Re, te ir mediķi. Tev palīdzēs.
Viņi tevi sadakterēs.
Būs labi, vecīt.
- Kaspars. Atrodiet Kasparu! - Ko?
Mums viņš jāved līdzi.
- Vai viņš... - Būs labi. Viņam viss būs labi.
Ei, tie ir ārsti. Par viņu parūpēsies.
Tā ir tikai skramba, Pena. Būs labi.
Ko viņš teica?
Lai ejam meklēt Kasparu.
Nu tad ejam viņu meklēt!
Tulkojusi Aija Apse