Mina kära medborgare.
Idag kl 09:42 UTC kommer vår värld att ge ett samordnat svar
till utomjordingarna som angripit oss.
- Hallå! Se hur du kör! - Förlåt.
Monty!
Har ni hittat sjukhusets adress än?
Jag tror att det är här.
Septième arrondissement. Caspar har god smak.
Var det där franska?
Enligt Montys franskalärare missar han konsonanter.
Min franska är perfekt. Jag behöver bara öva lite.
Visst, inga problem. Säg efter mig.
Shia LaBeouf, Zooey Deschanel,
Timothée Chalamet.
- Beyoncé? - Beyoncé?
- Kan vi byta musik? - Nej, lägg tillbaka den.
- Trap. Rap. - Sluta.
- Mer rap.
Vad är det här?
Är det "Kiss from a rose"?
- Stäng av. - Skojar du?
- Pen. - Höj volymen.
Shit. Sakta ner. Monty, sakta ner. Titta!
Fan i helvetet.
Vad tittar de på?
Ursäkta.
- Vad pågår? - Tunneln är stängd.
Stängd? Varför då?
Senaste tåget kom aldrig fram.
Spanarna kom aldrig tillbaka, så fransoserna hotar att stänga sin ände.
Ni kan vända tillbaka eller vänta som alla andra.
- Vänta på vadå? - Har ni ingen radio i bilen?
Meddelandet har spelats på repeat.
Vad är det? Vad pågår?
...i underläge, under attack och underbeväpnade.
Jag kan inte garantera att det lyckas,
men det jag kan säga är att vi ska försöka slå dem där det känns.
-"Slå dem"? - Låt dem känna en bråkdel...
- Det måste vara en attack. - Monty?
- Det är okej. -"Låt dem inte se dig med nedböjt huvud."
Så jag ber er istället att titta upp.
Titta upp. Låt oss int...
Vad fan gör du? Nåt händer ju.
Ja, att vi går ner i tunneln.
- Gör vi det? -Är du helt knäpp?
Vänd bilen och kör.
Så du vill fortfarande gå in trots militärens varningar?
- Kommer vi att bli gripna? - Nej.
- Kommer vi det? - Där är tunneln.
Shit.
Vi kommer aldrig över stängslet osedda.
Hur ska vi då ta oss in?
- Där! Stanna där! - Okej.
- Tror du att den går till tunneln? - Vi får väl se.
Vänta.
Jag hämtar kofoten.
Det räcker här för oss. Jag menar, om soldater gick ner...
Det handlar inte om mig. Jag bara...
Jag kan inte låta nåt hända henne.
Det är lugnt.
Du har tagit oss så här långt, så tack.
Så vi ska inte rädda mamma och pappa?
Behöver du hjälp?
Så klart vi ska rädda dem.
Men då måste du lyssna på mig och göra som jag säger,
istället för att bara vara irriterande, gnällig och klängig som vanligt.
Lovar du det?
Så länge som du inte är lika äcklig, korkad och elak som vanligt.
Käften, tack.
- Trodde du att vi inte skulle följa med? - Då går vi då.
Tryck hårdare, ditt punghuvud.
- Shit. Soldater. - Fort! Innan de ser oss!
TILL DEN SÖDERGÅENDE TUNNELN
Ser ut att vara för sent att vända om.
Oroa er inte. Jag är välförberedd.
Vad har du där?
Min läxa från vår klassresa hit.
Jag ritade en karta och allt.
Jag har också med mig nåt.
Alienmedel. Hemmagjord eldkastare. Bond gjorde det i Leva och låt dö.
Men i verkligheten lär du bara spränga händerna av dig.
Vad fan var det?
- Attackerar de oss? - Eller attackerar vi dem?
Strömmen är fortfarande på. Okej, då går vi.
Ni får ursäkta min verklighetsförankring, men nåt stort hände just där bak.
Ny plan. Vi går tillbaka och kollar...
Nej. Vi stannar här.
Går vi ut igen så kanske de ser oss.
- Men vi vet inte vad som är där ute. - Det har du rätt i.
Men vi vet att den här tunneln är den enda vägen till Caspar.
Det står att serviceingången leder till tågtunneln.
Det är okej att vara rädd.
Det vore sjukt om ni inte vore det. Men det har gått fyra månader nu.
Och jag är så trött på den här skiten.
Min mamma berättade för mig att i kritiska operationer
finns det ett ögonblick då kroppen på bordet gör ett val.
Att kämpa eller släppa taget. Och man kan se när det händer.
Vår vän väntar på oss.
Om vi kan hitta honom så kanske vår art har en chans.
Så det här är ögonblicket.
Kämpar vi eller släpper vi taget?
För Caspar.
För Casp.
Caspar.
Jaha, vi kommer väl med då.
Det är en enorm seger.
Sju utomjordiska skepp har skjutits ner av Försvarskoalitionen.
Vi har fortfarande inte fått något svar eller motangrepp från moderskeppet,
men koalitionens styrkor tror att det kan ha varit ett dråpslag.
WDC:s Benya Mabote har skickat enheter till nedslagsplatserna...
Du missar vår stora dag, Caspar.
Du kan väl vakna och ha lite kul?
Vem har sagt att han inte har kul?
Vi vet så lite om honom.
Vore synd att anta nåt.
Baserat på hans hjärnaktivitet så får han sju anfall i timmen, Gabriel.
Inget vidare barnkalas.
Nåväl.
Så mycket forskning i de här barnen och deras koppling till våra besökare...
...i hopp om att hitta en nyckel.
Kanske vi inte ens behöver nån nu.
På tal om det tänkte några av oss öppna en flaska senare för att fira segern.
Kommer du med?
Segern?
Det viktigaste en neurolog kan lära sig är att veta när man ska stänga av hjärnan.
Särskilt när en patient är bortom all räddning.
Snälla, vakna.
Vi läste om broar en hel vecka i skolan, men tunnlar är mycket intressantare,
för tunnlar handlar om längd, djup och tryck.
Ser ni det där? Det är en tryckavlastningskanal.
Den går till den andra tågtunneln.
Miss Malkin sa att utan dem skulle trycket här
- få våra skallar att explodera. - Det räcker, Pen.
- Det är bara roliga fakta. - Du har varit rolig i en timme nu.
Var tyst ett tag.
Känner nån annan det?
- Kylan? - Jag vet.
- Det är som om vi är på is. Som... - Montys kärleksliv.
Snacka inte skit.
Det är ju sant. Du har inte haft en flickvän sen Brexit.
- Det är ett faktum. - Som ingen behöver veta.
Precis som allt snack om tryck, ledningar och allt annat strunt.
Du lovade att göra som jag säger, och nu säger jag åt dig att knipa käft.
Tack.
Varför dejta runt när jag har din mamma på standby?
Håll klaffen.
Lillasystrar är värst.
Jag är en lillasyster.
Och det där var fan elakt.
Hon är säkert nervös. Jag menar...
- Vem hade inte varit det? - Du skojar?
En promenad genom en övergiven tågtunnel med tusen triljoner liter vatten ovanför.
Varje unges dröm.
Japp. Det blir ett minnesvärt uppdrag.
Är Alfies mamma bra på att kyssas?
Ja, helt klart i topp tio.
Precis under Judi Dench.
När listade du ut det?
Med Caspar?
Vilket då?
Att han är speciell.
Jag gjorde inte det till en början.
Men när jag tänker på det, så var det alltid nåt visst med honom.
Som om han lyssnade på en låt på en våglängd som ingen annan kunde höra.
Som hans uråldriga Walkman.
Gamla saker.
Jag brukade reta honom rätt ofta, men jag tyckte faktiskt att han var cool.
Vilket skitsnack.
Du hatade honom.
Kom igen. Det är knappast en hemlis.
Du var för jävlig mot honom.
Missförstå mig inte. Jag är glad att du är här.
Jag vet bara inte varför du är här.
Som du sa, vi måste ta tillbaka världen.
Så enkelt är det.
"Så enkelt är det"?
Varför skulle jag annars vara här?
Herrejävlar!
Åh, gud.
Spanarna.
Utomjordingarna är här.
Mår du bra?
- Backa! - Jag försöker bara hjälpa.
Han vill inte ha din hjälp.
Eller din. Jag är inte invalid. Jag förväntade mig inte bara det där.
Vänta, var är Penny?
Vart försvann hon?
- Penny? - Hon var precis bakom oss.
Hon kanske fortsatte.
Pen, kom tillbaka.
Pen?
Herregud.
- Spring! - Fort.
- Monty? - Helvete.
- Shit, jag sitter fast! - Upp med dig!
Dra!
Var är min tändare?
- Jag hittar inte tändaren! - Hörni.
Shit.
Vad i helvete?
Satan.
Vad hände med den?
Den verkade sjuk.
Den är iskall. Jag tror att den slutade andas.
- Andades den ens? Har den lungor... - Vem bryr sig?
Penny saknas, och ni bara pladdrar om den här grejens anatomi.
De enda andetagen jag bryr mig om är Pennys.
Du brukar ju säga att min andedräkt stinker.
Pen. För fan.
- Spring aldrig bort så där igen. - Jag sprang inte. Jag utforskade.
Och om ni gillade den så kommer ni älska det jag hittade.
Trasig.
Hem.
Snart.
De är döda. Det är över!
Precis den som behöver se det här.
Ett ögonblick, Prisha.
Jag tog en promenad och såg det här några kvarter bort.
Det händer överallt.
De dör, Esmee.
Vi gjorde det.
- Vad är det? - Ett vägskäl. De är markerade.
- Vi gick förbi det. - Vart leder det?
En till servicetunnel, tror jag.
Det finns inga spår att snubbla på, så vi kan gå snabbare där.
Visa vägen.
Kolla. Jag sa ju det.
- Var försiktig, din galning. - Jag var också rädd först.
Men de här är stendöda. Iskalla är de också.
Det är därför det är så kallt här.
Tror ni att det var attacken de pratade om i radio?
Kanske. Kanske de bara dör och låter oss vara.
Det vore väl fint?
De kommer inte bara bli sjuka och dö.
- Det vet du inte. - Har du tittat upp på sistone?
Såg du nåt högt utvecklat där?
Här nere finns det i alla fall inget sånt.
Kan ni två lägga av?
Jamila, vad är det?
Vad är det?
Vet inte.
Jag ska prova nåt.
Vad är det för ljud? Det låter som morsans vindspel.
Då var väl föreställningen över.
Det var ingen föreställning.
Det var en sändning.
Ett meddelande från dem.
Till vem då? Och vad sa de?
Kom igen.
Nu går vi.
Vad fan har hänt här?
Är det vakten?
Ser ut som en sista strid.
Den blev nog inte långvarig.
Det är värsta Godzilla-filmen.
De måste ha skyddat nåt eller...
Vadå? Fler tunnlar?
Det här.
Herregud.
De hann inte stänga grinden.
De blev slaktade.
Penny?
Pen, titta på mig. Det är okej.
Det är bara en panikattack.
- Allt är bra. - Jag känner det.
- Vadå? - Jag känner det.
- Vadå?
Doktorn, jag förstår dig inte...
Det är dålig mottagning.
Det är Saint-Louis sjukhus. Nåt är fel.
Dr Gagneux här.
...de verkar vara offer för en attack.
Vi är överväldigade, nån måste ta...
- Vi är överväldigade. Vi behöver... -Är du där?
Såja. Andas.
Vad hände?
Strunta i mig. För de andra i säkerhet.
Jag behöver hjälp här!
De kommer.
Och de är värre.
Spring! Nu!
- Vad ska vi göra? - Flytta på honom!
Gå då, Darwin! Penny, kom med mig.
Tryck.
Vi måste härifrån!
Penny.
Penny, titta på mig.
Blunda. Okej?
Vi går labyrinten ihop.
Kan du se labyrinten? Bra. Du går framåt.
Du har höga buskar på sidorna, men det finns ett vägskäl. Du går till...
- Vänster. - Exakt.
Nu går du framåt. Du kommer till ett hörn och svänger till...
- Höger. - Exakt.
Wajo, wajo...
Ta barnen och åk härifrån!
Ta med all forskning ni kan bära.
Fort!
Esmee, vad pågår?
De är inte döda.
De kommer tillbaka.
Och de är värre.
Ta med allt ni kan och stick.
Det här är inte en övning.
Sarah, ta mina akter.
Esmee.
- I hans tillstånd... - Jag vet.
- Det gör mer skada än nytta. - Jag vet. Gå och hjälp de andra.
Och Gabriel?
Säg åt vakterna att skydda honom till varje pris.
Du är en överlevare, Caspar.
Överlev.
- Jag är rädd. - Det är du inte. Vi har varit här.
- Vart svänger du? - Vänster. Sen höger. Sen höger igen.
Exakt. Nu är du mitt i trädgården med mig.
Du klarade det.
Backa! Nu!
Vad fan är det där? De är skitstora!
Herregud, vad är det för nåt?
- Alf? Vad gör du? Alf! - Satans...
Det funkar inte. Elden biter inte på dem!
Kom nu!
Hoppa.
- Vi måste stänga dörren. - Här!
Kom igen.
Snurra på den.
- Porten ger vika. Skynda er! - Hitåt.
- Det går inte snabbare! - Skynda!
Fort! Stäng den!
Vi kan inte stanna här. Kom igen.
Gå då, Penny.
En mysig brasa hade suttit fint nu.
Jag hade några värmepåsar, men de är borta nu.
Vår utrustning, mat...
Prata inte om mat.
Hur långt är det kvar?
Jag antar att de inte var döda. De vilade bara.
Ja, men de har utvecklats eller nåt.
Vi visste knappt hur vi skulle slåss mot de första. Hur ska vi stoppa...
- ...de här... - Jävlars.
Det verkar ha träffat dem.
Så det var härifrån alla människor kom.
Den vägen är blockerad då.
Det verkar finnas en elledning där med.
Vi går genom här.
Det är blockerat. Vi kan gå här.
Herrejävlar.
Det är som en bilolycka inuti en järnvägsolycka.
Vilken röra.
Penny är trött och fryser.
Hon måste vila, och när vi ändå är fast här...
Så du ger upp?
- Visste väl det. - Jag ger inte upp, din mupp.
- Jag utlyser bara en paus. - Så du är vår lagkapten nu?
- Sluta bråka. - Vad tycker du, Jam?
Skit samma.
Jag och Darwin går och letar proviant.
Kom nu. Ha en så trevlig fikapaus.
Nix. Okej.
- Vi kollar den här då. - Den här?
- Ja. - Den här?
Japp, det funkar.
Hoppa in.
Kolla. Filt och allt.
Okej, lägg dig ner.
Nu blir det kuddslott.
Med din egen nattlampa.
Då så.
Okej.
God natt, Pen.
Du har inte sagt nåt på flera timmar. Är det nåt fel?
Förutom allt.
Du tar väl hand om henne.
Du låter överraskad.
Jag har bara aldrig sett dig sån.
Du vet vad hon behöver.
Vad var det ni gjorde tidigare? "Sväng vänster, sväng höger..."
Det där.
Labyrinten.
Skumt, va?
För några år sen var det jobbigt hemma, och Penny brukade få attacker.
Jag såg att vissa saker lugnade ner henne, som kartor och busslinjer.
Vi hade dem överallt. När hon blev rädd så drog vi fram en
och följde en väg.
Men en gång var vi ute och gick då en cyklist blev påkörd.
En Mercedes rammade honom. Han bara flög över gatan.
- Några meter från Penny. - Jösses.
Penny fick spel.
Tokspel. Ingen karta, ingenting.
Det var då jag hittade på den här labyrinten.
Det låter så jävla korkat, men... "Sväng vänster. Sväng höger."
Vi har gjort det sedan dess.
Du fixade det.
Gjorde det bättre.
Allt det här är inte ditt fel. Det vet du väl?
Men det är ju det.
Den här röran är mitt fel.
Instängd i en tunnel, omringad av monster, ingen mat och ingen utväg.
Och jag kan inte fixa det.
Borde ha lyssnat på mamma.
Allt hade varit bättre om jag stannat hemma.
Inte jag. Inte Pen.
Inget kunde få ut henne ur huset.
Ingenting.
Men du fixade det.
Du gav oss hopp.
Och titta hur det blev.
Det kvittar. Penny är inte den enda som behöver vila.
- Du kan väl också vila lite? - Jag behöver inte sova. Jag måste tänka.
Ta en promenad.
- Det brukar hjälpa mig. - Visst. Tack.
- Förlåt. Jag vill bara vara för mig själv. - Inga problem.
Några nödbloss till.
- Hur många har vi nu? - Fem.
Plus två vattenflaskor, lite kakor och ett fälgkors.
Och gummistroppar och klätterutrustning från skidresenären där borta.
Vi kommer aldrig igenom. Det tar stopp här.
Hittat nåt bra? Ganska dystert, va?
Lite kakor, så...
Bra. Jag är vrålhungrig.
Hallå! Endast i nödfall.
- Se dig omkring. Det är ett nödfall. - Han har rätt. Vägen är blockerad.
Vi kommer inte förbi det där.
Och jag är ganska svulten ändå, så...
Vad fint. Är du bundis med Skitkungen nu?
När han brukade tortera dig och Caspar, vem stod upp för dig då?
- Du. - Exakt.
Vare sig jag ville det eller inte.
Ursäkta?
Allt måste inte vara en strid, Alfie.
Vi försöker överleva här. Monty var en skitrunkare då,
och det är han fortfarande ibland, men just nu är du lika jävlig.
Jaja, skit samma. Men jag litar inte på dig ändå.
- Du tror att du känner mig, va? - Nej, inte alls. Och det är problemet.
Okej.
- Fråga mig vad som helst. Öppen bok. -Öppen bok?
Okej. "Kiss from a rose."
Vad gör den där 90-talsschlagern på din spellista?
- Fick du ditt lilla hjärta krossat? - Skit i det, du.
Om du vill ha tillit, så är det här priset för det.
En öppen jävla bok, och jag valde precis sida.
Men för fan...
Det är mina föräldrars låt, okej?
Jag tittade på när de dansade till den när jag var typ fem.
De brukade le åt varandra då. Riktiga leenden.
Så, visst, jag spelar den ibland.
Den påminner mig om att saker och ting faktiskt var bra en gång i tiden.
Nöjd nu, snuspitt?
Okej. Vi går väl då.
Det är lite som bussen.
Den mr Edwards körde före olyckan.
Den såg ut som en krossad läskburk.
Men vi överlevde.
Nu drömmer jag igen.
Typ.
Ja.
Men om jag drömmer...
...var är du då?
Jag är med dem.
Eller ja...
En del av mig är det.
Efter sjukhuset med dig och den där soldaten, Trevante,
kände jag nåt dra i mig.
Som en kompassnål.
Jag följde efter det.
Det ledde mig raka vägen in i deras värld.
In i dem.
"In i dem"?
Och jag nådde ut till dig med allt jag hade.
Och här är du nu.
Jag har letat efter dig.
Detsamma.
Jag ville ut. Jag trodde att jag kunde det.
Jag tror det blev värre här.
Radion sa nåt om en attack.
Kanske det funkade. Kanske vi skadade dem.
Det är därför lamporna blixtrar, och ljudet...
De är säkert förbannade.
Signalen de sänder måste vara starkare, för att...
- Jag kan äntligen se dig. - Se dig.
Vet du vad det betyder?
Du hittar fortfarande vägar tillbaka.
Kom tillbaka till mig. Precis som jag hittar tillbaka till dig.
- Gör du det? - Ja.
Du kan lära dig saker om dem där.
Om vad de är, hur man bekämpar dem, hur man tar kål på dem.
Sen kan vi få tillbaka dig. Hela dig.
Du måste bara fortsätta försöka.
Jag gör det om du gör det.
Jag ger aldrig upp.
Aldrig nånsin.
Monty.
- Vad är det? - Du har bra lokalsinne, va?
-"Sväng vänster, sväng höger"? - Ja.
Dags att fixa det här.
Monty!
Monty, var är du?
Alfie!
- Vad är det? - De är på väg. Jag hörde dem.
- Nån har gått igenom mina saker. - Jag visste väl det. Vad tog han?
- Klätterutrustning. - Va?
Ni är vakna. Bra.
För nu drar vi.
Kom nu.
Ser ni? Det finns en väg igenom. Följ bara repet och se upp för allt glas.
- Han behövde krossa några fönster. - Monty!
Gjorde du det här?
Ja.
Redo?
Bra.
Följ efter mig, Pen.
- Har nån skärt sig? - Nä.
Gick det bra? Okej.
- De kommer. Skynda er nu! - Kom igen.
Har ni märkt att det är uppförsbacke?
Vi måste vara nära slutet.
Titta!
-Ånej. - Vad fan?
- Hörni... - Kolla väggarna.
Vadå?
Jävlar.
Sprängmedel. De tänker spränga ingången!
Fan. Hjälp!
Hjälp!
Någon! Snälla! Hjälp!
Snälla! Hjälp oss!
Någon!
Det är nån i tunneln!
- Vad snackar du om? - Det låter som småbarn.
Jag behöver sex pers, nu!
Herregud! Det är nån där!
- Kom! - Skynda!
Klättra upp!
Upp med henne!
- Fort! - Gå nu.
Gå då!
- Monty! - Utrym barrikaden!
Skynda er!
- Gå då! - Jag har dig.
Fort, de kommer!
Förbered sprängning!
- Darwin! - Monty!
Invänta min signal!
Tre, två, ett!
Allt klart!
Tack.
- Så lite så. - Fan.
- Monty! - Pen.
- Jag trodde det var ute med dig. - Jag med.
-Är du oskadd? - Fan!
- Den fick mig. - Fy satan.
Darwin.
- Det kommer nån. - Sjukvårdare!
Lyft honom.
Akta dig.
Kom här. Du kommer att klara dig.
Läkarna här tar hand om dig.
De hjälper dig.
Såja.
Hämta Caspar. Hitta Caspar.
Vi måste ta med honom.
-Är han... - Han mår bra. Han klarar sig.
De är läkare. De tar hand om honom.
Det är bara en skråma.
Vad sa han?
Nu går vi och hämtar Caspar.
Då går vi då.
Undertexter: Borgir Ahlström