Godmorgen.
Der er kaffe på komfuret.
Morgenmenneske?
Kun efter verden gik af lave.
Vil du lige se på det her?
Koordinater på alle, der er forsvundet?
Blevet taget. Martin sagde, at de "tog" Lisa. Her.
Jeg lå vågen, da det slog mig.
Hvis din knægt så Williams-familiens fugleskræmsel, før Felix blev taget,
må han have set ting de andre steder også.
Det her hjørne, hvor Edna Reynolds sidst blev set. Der er en brandhane.
En spøgefugl malede et ansigt på den. Måske så han det ansigt.
Skønhedssalonen, hvor Dolores Kim sidst blev set.
Skiltet er formet som sakse. Måske tegnede han det skilt.
Eller måske er det koordinaterne. Tallene.
Måske er de på en af tegningerne ligesom politimester Tysons skilt.
Jeg har gennemgået hvert eneste billede, hver eneste linje, hvert ord, hvert tal.
- Det må være her. - Måske bør du holde en pause.
Jeg holder pause, når jeg er færdig.
- Jeg lyder... - Intens?
Jeg...
- Jeg ville have sagt: "Som dig." - Av.
Jeg har tænkt meget over, hvordan du må have det
med at gå rundt i byen, hvor alle er forsvundet.
Men du holdt hovedet koldt indtil i aftes, da en af dem kom tilbage.
Og nu...
Du leder ikke efter alle, vel?
Du leder efter en bestemt.
Er det Billy?
- Hvad? - Jeg kender de tal.
Det er en nummerplade. Den tilhørte Ben Shelton.
Hans nevøer Cal og Chet tog hans pickup en dag, og så forsvandt de her.
De var de første to, der forsvandt.
Politimester Tyson fandt pickuppen, men ikke drengene,
og så forsvandt han samme sted.
Shelton og hans kone forsvandt også. Lige her.
Spiraler.
Hvad hvis...
...de tænker...
...bevæger sig...
...i en spiral?
Hvad er der i midten her?
Det er Ben Sheltons gård.
Efter Ben forsvandt, stod gården tom, indtil militæret tog over.
De omdannede den til et forsyningslager til mad og den slags.
De opbevarer nok andet end det.
Kom.
Alle de her soldater, taktisk formation. Hold nu op. Hvad er det, de bevogter?
Det kan ikke være mad.
De skjuler helt sikkert noget.
Hey. Kom.
Vi skal tættere på.
Hvad fanden er der dernede?
- Den slår ud. - Godt. Den er aktiv.
Udstyr på.
Redningsenhed, vær klar.
Vi har en. Hiv ham op!
Derovre!
Indtrængende! Klokken 12!
- Pis. Løb! Fortsæt! Løb! - Vent!
Pis.
Bliv der! Hænderne op. Hænderne op!
Godt. Slap af.
Yo, Casp. Hvad er det her for et sted?
- Jeg tror, at det var her, jeg lå. - Ved du det ikke?
De her ligner ikke de rapporter, min mor plejede at håndtere.
Men det hele står på fransk, så hvem ved?
Uanset hvad de lavede her, reddede det dem ikke.
Bortset fra dig. Du klarede skærene.
Hvad skete der, Casp?
Jeg er ikke sikker. Jeg kan ikke engang huske, at jeg vågnede.
Det her var min.
Det var heldigt, at du ikke var her, da de trængte ind.
Hvad med dem? Var de her?
Hvem er de? Vent. Du har tegnet dem, ikke?
Det må jeg have gjort. Men jeg kan ikke huske det.
- Jeg ved ikke, om jeg har set dem. - Hvordan har du så tegnet dem?
Eva, Elkin, Natori. Ringer der en klokke?
De...
Les enfants exceptionnels. De er her alle sammen.
Også dig, Caspar.
De var også patienter her på afdelingen.
Det lyder som mere end patienter. Exceptionelle børn?
- Kig jer omkring. De var forsøgsdyr. - Men til hvad?
- Hvad testede de dem for? - Hvem ved?
- Han gør ikke. - Det her er en del af WDC.
Så er det militært. Så hvert af de her børn...
Du...
...kan være et våben.
- Det ved vi ikke. - Men det giver da mening.
Hvorfor skulle de være låst inde her, hvis de ikke var farlige?
Det... Det er faktisk et godt spørgsmål.
Casp, i mine drømme sagde du, at du ville finde ud af, hvordan vi kan besejre dem.
Har du det?
De andre. Børnene. Jeg tror, at de kan være nøglen.
- Seriøst? - Jeg har fornemmet dem.
Hørt dem.
Selv da jeg var væk. Men jeg vidste ikke, at det var dem.
Først troede jeg, at det var dig, Jam.
Men de talte forskellige sprog. Det gør de stadig.
Stemmerne er bare mere dæmpede nu. Som om de er langt væk.
Og kalder.
Jeg ved ikke, hvorfor vi er sådan her. Forbundet.
Men måske... Måske kan vi bruge det til at kæmpe.
- Så lad os finde dem. - Ja, Casp. Hvor er de? I Paris et sted?
- Længere væk, tror jeg. - Undskyld.
Jeg troede, at Caspar var nøglen. Nu siger vi, at det er de andre børn.
Og han kan ikke engang huske at have mødt dem.
Nej. Men nej, bare rolig. Han hører dem i sit hoved,
selvom hans gps ikke ligefrem er fremragende.
Virker noget af det her skørt?
- Hold nu op, Monty. Du... - Nej, Alf.
Jeg forstår det godt.
Det er lidt skørt, men hele den her tur har været skør.
Og hver eneste skøre ting har ført os hertil.
Til Caspar.
Hvis han siger, at børnene kan hjælpe os med at vinde, så finder vi dem.
- Hvad har vi at miste? - Vi aner ikke, hvor vi skal begynde.
Hvad med det her? Der er et laboratorium ved Orléans.
Eller også byggede de et. Lyder det rigtigt, Casp?
Ja. Ja. Det tror jeg.
Hvis jeg lytter, kan vi følge deres stemmer.
- Det er fint med mig. Kom så. - Jeg tager også med.
Ja, fint. Hvorfor ikke?
Som du sagde, har vi intet at miste. Ud over vores liv.
- Der er den. Camp Pierce. - Hvad tænker du?
Vi får din datter tilbage.
Vi finder en vej ind.
Der er ret stejlt, synes du ikke?
Hvis vi da overhovedet når frem til porten.
Der må være mindst 50 bevæbnede soldater dernede at dømme ud fra barakkerne.
Før vi antager noget, så giv os en dag til at holde øje med basen.
- Vi indsamler de fakta, vi kan. - Clark, vi har kørt på uden pause.
Se på os. Vi var 40, da vi startede. Nu er vi 12.
- Vi mistede Jack. - 14.
Med Luke og mig er det 14.
- Jeg taler om folk, der faktisk kan noget. - Jeg rengør dit våben, Hanley.
Godt. Folk er velkomne til at give udtryk for bekymringer.
Andre?
Hvor mange flere er vi villige til at ofre? For at få én tilbage?
Én? Hun er ikke "én". Hun hedder Sarah.
Du ved, hvad jeg mener.
Navne er vigtige. Uden dem er folk meget nemmere at glemme.
Nu skal I høre, hvad jeg ikke glemmer.
At det er ham, der førte dem direkte til os.
- Det ved vi ikke. - Han hører dem i sit hoved.
- Det går da begge veje. - Sådan er det ikke.
Han reddede vores liv i tågen.
- Han stoppede det rumvæsen. - Ved at bede det stoppe.
- Hvad har han ellers sagt til dem? - Slap af.
- Frygter du, at vi finder sandheden? - Slap så af!
Nu skal alle... trække vejret.
Du holdt ting skjult fra os.
Den rumvæsenting?
Dig? Af alle mennesker. Seriøst?
Okay, fint. Kør.
Jeg har ikke brug for det her. Jeg gør det selv.
Du tager fejl. Du har brug for dem.
Du får brug for dem dernede.
Bliv.
Tal med dem.
Det har jeg prøvet.
Nej. Ikke som soldater. Som mennesker.
De er bange, og de risikerer deres liv. Vis dem, hvem du er.
På lægestudiet brugte jeg en uge på at følge en læge på kræftafdelingen.
Jeg så folk indse, at døden boede inde i deres kroppe...
- Hvor vil du hen med det? - Har du travlt?
Det havde jeg glemt.
Eller jeg havde skubbet det væk. Som man gør med så mange andre ting.
I slutningen af ugen sagde lægen noget til mig.
Han sagde: "Dem, der har de bedste chancer for at overleve,
er dem, der er villige til at kæmpe for noget mere end dem selv."
Måske er det deres familier, deres kære, et eller andet.
Noget, der er større end at overleve.
Det glemte jeg.
Indtil jeg mødte jer.
Indtil jeg så jer kæmpe. Risikere jeres liv.
Give jeres liv...
...for noget mere.
Jeg er ked af, at I har mistet jeres kære, mens I har ledt efter min.
Den slags smerte...
Hvis I vil stoppe og skubbe det væk, forstår jeg det godt.
Tro mig.
Det havde jeg gjort, inden jeg mødte jer. Jer alle sammen.
- Hallo! - Det er mig.
De rekognoscerer fra luften. Kom her.
- Hold den her. Jeg tog den fra sergenten. - Hvis jeg ikke var på flugt før...
Ikke dit første rodeo?
Folk, der tager til rodeo, siger ikke sådan noget.
- Vi må af sted! - Ikke endnu. Kom nu.
- Det er her et sted. - Hvad var det, vi så?
Det hul. Det blå lys. Det var næsten, som om det var levende.
Der er noget dernede. Noget, de har sendt.
Og militæret vil ikke have, at nogen finder ud af, hvad det er.
Jeg vidste, at de løj og lod, som om vi var i sikkerhed.
Den dreng, Caspar. Tror du, at han så noget?
Han så ikke bare noget.
Han så det.
Hvad fanden foregår der på Bens gård?
Det ved jeg ikke.
- Men vi må finde ud af det. Kom. - Jeg kender et sikkert sted.
Det må have været en evakueringspost.
Der er helt åbent.
Der er ingen. Kom.
- Okay. Ud med det. - Hvad?
Du har tydeligvis noget at sige. Sig det, før du koger over.
Jeg troede, at du ville blive glad.
Ligesom resten af os. Efter alt, hvad vi har været igennem.
- Nu har vi endelig fundet Caspar. - Har vi?
Hvordan kan han være den eneste, der overlevede på det hospital?
- Den eneste tilbage. - Den eneste efterladte.
Ja, en af delene. Hvorfor?
På min egen ubehagelige måde har jeg jo også kendt ham.
Jeg så ham i øjnene. Jeg så den frygt, jeg fremkaldte.
Og smerten.
Og ja, det frydede mig. Men pointen er, at jeg så ham.
Når jeg kigger på ham nu, ser jeg... Jeg ved ikke. Ingenting. Et tomrum.
- Det må du da også kunne se. - Hør her. Caspars drømme førte os til ham.
Jeg stoler på hans drømme, uanset hvor de fører hen.
Kan du gøre det? Stole på ham?
Jeg stoler på dig. Det er dine drømme, jeg følger.
...angreb fra de nyere og farligere rumvæsen fortsætter.
Fra Pacific Northwest mod Rocky Mountain-regionen.
Der observeres flere og flere...
- Hvad er der galt? - Ammoniakniveauet...
...i disse områder
og stigningen i antallet af angreb har tvunget folk til at evakuere,
nogle gange gennem farlige områder.
...militær og humanitær hjælp optrappes for at skabe...
Godaften, Marlene.
...den alvorlige situation udvikler sig...
Så.
Det var høflighedsdelen.
Hvorfor er der et par forbrydere på flugt i mit hus?
Og dæmp jeres stemmer. Tvillingerne er lige puttet.
Jeg ved, at det... Jeg... Jeg ved det godt.
Hvis vi havde et andet sted at tage hen, ville vi...
- Er I farlige? Er han? - Nej. Nej da.
- For det siger de, at I er. - Jeg lover dig, at vi...
Undskyld. Det her er et familieanliggende.
Vi er stadig familie. Juridisk set?
I det mindste.
Marlene, du løber en risiko bare ved at tale med os.
Du aner ikke, hvad det betyder for mig. Men det er det værd.
For at finde Billy.
Ved...
Ved I, hvad der skete med Billy? Ved I, hvor han er?
Vi har et spor. Et godt spor. Vi har bare brug for mere tid.
Kan du give os det?
Det er ikke kønt, men det må række for i nat.
- Tak. - I har indtil solopgang.
Hold da op.
Vil du tale om det?
- Mener du Billy? - Ja. Hvem er han? Hendes mand eller hvad?
Nej, min mand.
Kan vi sætte os?
Billy var ikke noget dårligt menneske. Er ikke.
Han løj ikke. Han var ikke utro.
Men vi havde det svært, og det blev ikke bedre.
Samtaler førte til skænderier og... Så vi holdt op med at tale sammen.
I månedsvis.
En dag sagde han, at han ville have et barn.
Jeg sagde: "Det er sjovt, for jeg vil skilles."
Det var ikke særlig sjovt.
Han kom hertil for at bo hos Marlene, hans storesøster.
To dage senere forsvandt politimester Tyson, og så kom rumvæsnerne.
Så forsvandt de andre, og så kom militæret.
Så forsvandt Billy.
Og så kom du.
Jeg ville af med ham.
Men ikke sådan her.
Det føles, som om det hele er min skyld.
Min søn var syg.
Han havde ondt i sin lille krop.
Så ondt.
Og i et øjeblik ønskede jeg bare, at smerterne ville forsvinde.
Al smerten inde i os alle sammen. At det bare ville...
...stoppe.
Og så...
Lægen kom ind og fortalte det.
Det ryster en, når man mister en på den måde.
Stopper det nogensinde?
Det ved jeg ikke endnu.
Kom.
Den forbistrede regn og lige, når vi skal ud af byen.
- Ligesom derhjemme. - Det er ikke som derhjemme.
- Lad os finde forsyninger. - Se her!
Åh, ja! Så er der forsyninger!
Glem regnen. Jeg drukner i plastik.
De har kun en ekstra large. Vi må bruge det, der er.
Vi modtager meldinger om tiltagende rumvæsenangreb...
Hvad med det her i stedet?
- Det er skrald, Pen. Læg den. - Hvad? Nej.
Se. Mærker. Helt ny.
- Virker den overhovedet? - Jeg får den til at virke.
- Giv mig den. - Nej. Du smider den bare ud.
- Pen, giv mig den. - Nej!
- Pen, slip den så! - Nej!
Det er okay.
- Var det dem? - Selvfølgelig er det dem.
Casp, kan du mærke dem? Som før på mors hospital? Er de tæt på?
Jeg troede, at du var forbundet til dem eller sådan noget.
Jeg kan ikke mærke noget.
Det er godt, ikke? Måske er de rykket videre.
Pis! Det var tæt på!
Det lyder, som om de bryder ind i bygningerne.
Nej. Nej, nej, nej.
Hey. Du er okay. Du er okay, Pen. Tag mine hænder.
Okay, Pen. Du er okay.
Hvis de kommer herind, er vi nemme mål. Så er det Jedi-tid, Skywalker.
Monty har ret. Vi kan ikke blive her. Kom.
Pis!
Casp? Kan du give os en retning? Hvor er det sikkert?
Denne vej.
Fint, kom så. Caspar, du fører an.
Løb! Løb!
Løb!
Åh, pis! Det er en blindgyde! Pis!
Hvad skal vi gøre?
Denne vej!
- De kommer. - Åbn den! Kom nu, kom nu.
Kom nu, kom nu.
- Skynd jer! - Kom så! Kom så!
Hold da kæft.
Åh gud. Af sted, af sted, Penny. Så.
Der er fem etager ned!
Hvad helvede? Du ledte os direkte hen til dem!
- Hvad skal vi gøre? Hvad skal vi gøre? - Casp?
Jeg er færdig med at lytte til ham! Det er hans skyld, at vi er her!
Åbn. Åbn! Åbn den!
Åbn! Åbn! Åbn!
- Åbn! Åbn! Åbn den! - Penny.
Åbn. Åbn.
Jeg kan høre dem! De er på vej!
- Åbn den! - Vi stolede på dig, og nu er vi fanget!
Okay.
Dig og mig. Venstre, højre, venstre. Vi klarer den.
- Vi klarer den. - Nej, vi gør ikke.
Kom så!
Hey. Har du hørt om Camp Allman?
- Hvad? - Væk.
Et helt kompagni blev udslettet på en nat.
- Pis. - Hallo?
- Hvad fanden? Er du faret vild? - Jeg har brug for hjælp.
- Hvor er din familie? Er de uskadte? - Det er ikke dem. Det er mig.
Der er noget galt med mig.
- Jeg ringer den ind. - Er du syg eller hvad?
Du ser ikke sløj ud.
Kom med ind på sygeafdelingen. Så kan lægen tilse dig.
Er det fint?
Få dem til at tilse din ven først.
Fri bane.
Du gjorde din mor stolt. Af sted. Åbn porten.
Du har bare at have ret, Clark. Hun er på vej ind i en hvepserede.
- Pas på! - Pis!
- Af sted! - Denne vej! Følg mig!
Ud af bilen! Ned på jorden! Nu!
- Ned på jorden! Nu! - Rolig.
Tjek hende.
Det er rigeligt, at vi har en fjende, der ikke er menneskelig.
Skal vi nu bekymre os for, at mennesker bliver vores fjender?
- Tjekket. - Gider du at fortælle mig,
hvad fanden du har gang i?
Jeg samler jer alle et centralt sted.
I er omringet! Læg jeres våben!
Smid dem! Nu!
Læg våbnene på jorden!
- Ned! Ned! - Også dig, korporal.
Lad os sørge for, at der ikke er nogen, der bliver skudt i dag.
Godt. Rolig!
Af sted.
- Godt kørt. - Godt talt.
Du havde ret. De er underbemandede.
Vil du vide, hvor mange mennesker der er på en militærbase?
Så hold øje med messen.
Lad os finde hende.
Hvad fanden er det?
- Wow. Tænk, at det virkede. - Jeg sagde det jo.
Alle er nødt til at spise. Selv kragerne.
- Vejen er spærret... - Hey!
Tak Marlene fra mig.
- Hun har nok ikke lyst til at se os igen. - Vi finder Billy. Og resten af dem.
- Smut med jer! - Tag den her. For en sikkerheds skyld.
Du skal nok klare den. Det er ikke dit første rodeo.
Kom så, folkens! Kom så!
Jamila.
Vær forsigtig.
Hey.
Casp. Pas på. Den er varm.
Fryser du?
Nej. Jeg har det fint.
Det var så Paris. Den pokkers by fik os næsten slået ihjel.
Jeg fik os næsten slået ihjel.
Du prøvede, Casp.
Du er stadig ved at komme dig. Ikke? Du er stadig i gang med at huske.
Jeg kan hjælpe dig med at huske. Huske os. Nej?
Jeg gemte den tegning, du tegnede. Al den tid.
Jeg plejede at tænke, at det var, så jeg ikke glemte dig.
Men efter et stykke tid var det, så jeg ikke ville glemme mig.
Den måde, du så mig, Casp.
Du fik mig til at tro.
Hvis du kunne gøre det for mig, kan jeg gøre det for dig.
Ja?
Det er brudstykker.
Det er som en drøm, jeg ikke kan fastholde. Alt glider væk.
Det er den første sang, vi lyttede til sammen. Den er gammel.
Vi sad i en bus, ikke?
Jo.
- Og jeg havde en bog? - Din notesbog.
Ja. Den åbnede sig.
Ja. Og så...
Jeg kan huske det.
Okay. Sarah Malik.
Så høj. Otte år. Langt brunt hår. Hvor er hun?
På trods af det, du sagde derude, er vi ikke fjenden.
Med al respekt kunne man godt tro det modsatte.
I er fra Bevægelsen, ikke?
Vi vil ikke gøre nogen fortræd. Det håber jeg, at I kan se.
I gav de to mænd ved porten hjernerystelser.
Vi vil bare have min datter.
Giv os hende, så går vi. Vi ved, at hun er her.
Hør her. Hvis det ikke er dig, der bestemmer,
så sig, hvem der gør, og så taler vi med dem.
Ingen bestemmer.
- Hvem har højeste rang? - Det har jeg.
Men jeg blev valgt som korporal. Det er ikke officielt.
Resten af kompagniet blev overflyttet for at styrke andre positioner.
Så ingen styrer det her sted?
Vi forsvarer vores post indtil videre. Vi gør vores pligt.
Og derfor afviser jeg jeres anmodning om yderligere oplysninger.
Afviser du den?
Alle anliggender angående den militære indsats her
er fortrolige og bliver ikke delt med civile.
Okay.
Hun er min datter.
Hvor er hun?
Hvad? Der?
Er det her...
Hjælp mig.
Det er jeg ked af.
Ja.
Det er jeg også.
- Aneesha. - For helvede.
- Aneesha! - Hold ham.
- Hvad laver du? - Hold ham!
- Sigt på ham. - Det skal ikke gøres sådan her.
- Aneesha. - Der. Propofol.
Hvad laver du?
Normalt ville jeg give 40 milligram.
- Dig vil jeg give 60. - Fortæl mig, hvad planen er.
Hun var der, Clark. I det lokale.
Nu giver jeg ham en sidste chance for at fortælle, hvor hun er,
før jeg fjerner noget, han kommer til at savne, når han vågner.
Aneesha, det her... Det er ikke sådan, du er.
Det er præcis sådan, jeg er! Jeg er hendes mor!
Hør her. Jeg har også mistet folk.
Jeg har mistet familie. Jeg... Pis. Stop.
Aneesha.
- Lad nu... - Det er nu eller aldrig.
Lad være. Hør her. Lad være! Lad...
- Højere! - For helvede. Lad...
- Hvor er hun? - Hun er her ikke!
Hun er her ikke.
Jeg ledte på kontoret og fandt det her. De kørte af sted med Sarah i aftes.
- Det gør mig ondt, Aneesha. - Oklahoma?
Ja. Det er ikke en militærbase.
Idabel-projektet? Hvad er det her?
Der er der, vi skal hen.
- Bare rolig. Vi finder hende. - Nej, I gør ikke.
I når aldrig frem til hende.
- Vi nåede hertil. - Du forstår ikke.
Idabel-projektet.
Det er ikke en eller anden halvtom mellemstation som den her.
Det er ground zero. Der er der, alt det her begyndte.
Hør her. Hvis de tog din datter med dertil, er hun væk.
Der er intet, du kan gøre.
Kom så. Følg mig.
Kære Rose.
Det her er brevet,
hvori jeg skriver de ting, jeg ikke kunne sige, da vi lå ved siden af hinanden,
fordi jeg ikke vidste, hvordan jeg skulle sige dem.
Det gør jeg stadig ikke, men...
Måske var alle de ting, der førte os sammen, ikke vilkårlige.
Måske var de ikke tilfældige. Jeg havde brug for en.
Vi har alle brug for nogen, selv hvis vi ikke selv kan se det.
Tegningerne, synerne.
Måske er det, der får det hele til at hænge sammen,
som puslespilsbrikker, der bliver lagt, dig.
Som et lys.
Der viser mig vej.
Roligt.
Et lys, der viser mig, hvad der er i midten af alt det her.
Og viser mig vej hjem.
Tekster af: Helle Virenfeldt Smith