Huomenta.
Liedellä on kahvia.
Aamuvirkku, vai?
Vasta maailman muututtua helvetiksi.
Haluatko katsoa tätä?
Koordinaatit kaikille kadonneille.
Viedyille. Martin sanoi, että Lisa vietiin.
Makasin valveilla, kun tajusin sen.
Jos se poikasi näki Williamsien linnunpelättimen ennen kuin Felix vietiin,
hän näki asioita muilla noutopisteillä.
Kulmassa, jossa Edna Reynolds nähtiin viimeksi, on paloposti.
Joku kujeilija maalasi palopostiin kasvot. Ehkä poika näki ne.
Kauneushoitola, jossa Dolores Kim nähtiin viimeksi.
Kyltti on saksien muotoinen. Ehkä poika piirsi kyltin.
Tai ehkä ne ovat koordinaatit. Numerot.
Ehkä ne ovat piirustuksessa kuten seriffi Tysonin virkamerkki.
Olen tutkinut joka kuvaa, viivaa, sanaa ja numeroa.
- Sen on oltava täällä. - Tai tarvitset tauon.
Pidän tauon, kun olen valmis.
- Kuulostan... - Kiihkeältä?
Minä...
- Olin sanomassa "sinulta". - Auts.
Olen miettinyt paljon, miltä sinusta tuntuu -
kävellä kaupungilla, kun kaikki ovat kadoksissa.
Pysyit rauhallisena eiliseen asti, kun yksi heistä palasi.
Ja nyt...
Et etsi kaikkia, vai mitä?
Etsit tiettyä ihmistä.
Onko hän Billy?
- Mitä? - Tuttu numero.
Se on rekisterikilven numero. Se kuului Ben Sheltonille.
Hänen veljenpoikansa Cal ja Chet ottivat hänen autonsa ja katosivat tänne.
Kaksi ensimmäistä.
Seriffi Tyson löysi auton muttei poikia. Sitten hän katosi samassa paikassa.
Sitten Shelton vaimoineen.
Tässä näin.
Spiraaleja.
Mitä jos -
he ajattelevat -
ja liikkuvat -
spiraalissa?
Mitä keskellä on?
Ben Sheltonin tila.
Benin katoamisen jälkeen tila oli tyhjä ennen kuin armeija otti sen.
He tekivät siitä ruoan toimitusvaraston.
Siellä taitaa olla muutakin.
Tule.
Kaikki nämä joukot, taktinen suojausmuodostelma.
Älä nyt. Mitä he vartioivat?
Eivät varmasti ruokaa.
He piilottelevat varmasti jotain.
Hei, tule.
Pitää nähdä paremmin.
Mitä helvettiä tuolla on?
- Täällä on piikki. - Selvä. Se on aktiivinen.
Varusteet niskaan.
Noutoyksikkö asemaan.
Saimme yhden. Vetäkää ylös!
Kessu, tuolla!
Tunkeilijoita! Klo 12:ssa!
- Hitto! Pysy liikkeellä. Mene! - Odota!
Hitto.
Älä liiku! Nosta kädet ylös.
Hyvä on, rauhoitu.
Hei, Casp. Mikä tämä outo paikka on?
Täällä minua kai pidettiin.
Mitä, etkö tiedä?
Nämä eivät näytä raporteilta, joita äiti käsitteli.
Kaikki ovat ranskaksi. Kuka tietää?
Mitä täällä tehtiinkin, se ei pelastanut heitä.
Paitsi sinut. Sinä selvisit.
Mitä tapahtui, Casp?
En ole varma. En edes muista heränneeni.
Tämä oli minun.
Onneksi et ollut täällä, kun ne murtautuivat sisään.
Entä he? Olivatko he täällä?
Keitä he ovat?
Hetki. Sinähän piirsit tämän.
Varmaankin.
Mutten muista sitä.
- En ole varma, näinkö heitä. - Miten piirsit heidät näkemättä?
Eva, Elkin, Natori. Kuulostaako tutulta?
He ovat...
Les enfants exceptionnels. He ovat kaikki tässä.
Jopa sinä, Caspar.
He olivat osaston potilaita kanssasi.
Kuulostaa enemmän kuin potilailta. Siis erityisiä lapsia.
- He olivat koekaniineja. - Mutta mitä varten?
- Mitä varten heitä testattiin? - Kuka tietää?
Ei hän.
Tämä kaikki on osa WDC:tä.
Sitten se on armeija. Jokainen näistä lapsista,
sinä,
voisi olla ase.
- Emme tiedä sitä. - Mutta siinä on järkeä.
Ei kai vaarattomia tänne lukittaisi?
Tuo on itse asiassa hyvä kysymys.
Casp, unissani sanoit selvittäväsi, miten alienit voitetaan.
Selvititkö?
Muut lapset saattavat olla avain.
- Oikeastiko? - Olen tuntenut heidät.
Kuullut heidät.
Jopa tajuttomana. En vain tiennyt, että oli heistä kyse.
Ensin luulin sitä sinuksi, Jam.
Mutta he puhuivat eri kielillä. Puhuvat yhä.
He ovat nyt hiljempaa.
Kuin olisivat kaukana.
Kutsuvat.
En tiedä, miksi olemme näin.
Yhteydessä.
Mutta ehkä voimme käyttää sitä vastaan taistelemiseen.
- Etsitään heidät sitten. - Niin. Missä he ovat? Pariisissako?
- Kauempana kai. - Anteeksi.
Luulin Casparin olevan avain. Nyt nämä toiset lapset ovat.
Eikä hän muista tavanneensa heitä.
Muttei syytä huoleen, koska hän kuulee heidät mielessään,
vaikkei hänen GPS:nsä ole huippuluokkaa.
Vaikuttaako tämä teistä hullulta?
- Älä nyt. Ei tarvitse... - Ei, Alf.
Ymmärrän.
Se on hieman hullua mutta koko matka on ollut.
Joka hullu asia johti tänne.
Casparin luo.
Jos hän sanoo, että näillä nuorilla voitetaan sota, etsitään heidät.
- Mitä hävittävää meillä on? - Emme tiedä, mistä aloittaa.
Kävisikö tämä?
Orléansin lähellä on labra.
Tai he rakensivat sitä. Kuulostaako oikealta?
Joo, luulen niin.
Jos kuuntelen, voimme seurata heidän ääniään.
- Riittää minulle. Mennään. - Minäkin olen mukana.
Toki. Mikä ettei? Kuten sanoit, ei ole hävittävää. Paitsi henkemme.
- Tuolla Camp Pierce on. - Mitä mieltä olet?
Saamme tyttäresi takaisin.
Löydämme reitin sisään.
Aika jyrkkä nousu, vai mitä, Clark?
Jos pääsemme portin läpi.
Parakeista päätellen siellä on ainakin 50 aseistettua sotilasta.
Tarkkaillaan tukikohtaa päivä ennen kuin oletetaan mitään.
- Kerätään tietoa. - Clark, olemme olleet tauotta liikkeellä.
Katso meitä.
Alussa meitä oli 40. Nyt vain 12.
- Jack kuoli, luojan tähden. - 14.
Luke ja minä tekee 14.
Puhun ihmisistä, jotka pystyvät johonkin.
Puhdistan aseesi, Hanley.
No niin. Ihmisillä on oikeus esittää huolensa.
Joku muu?
Ei pahalla, mutta kuinka monta muuta olemme valmiita menettämään?
Yhden vuoksi.
Yhdenkö?
Hän ei ole yksi vaan Sarah.
Tiedät, mitä tarkoitan.
Nimet ovat tärkeitä. Ilman niitä ihmiset on helpompi unohtaa.
Minä kerron, mitä en unohda.
Että hän johdatti ne kimppuumme.
- Emme tiedä sitä. - Hän kuulee ne mielessään.
- Eivätkö ne kuule häntä? - Ei se ole sellaista.
Hän pelasti henkemme sumussa.
- Hän pysäytti alienin. - Käskemällä.
- Mitä muuta hän kertoo niille? - Anna olla.
- Pelkäätkö totuuden paljastuvan? - Käskin antaa olla!
Vetäkää kaikki henkeä.
Salasit asioita meiltä.
Sen alienien esineen.
Sinäkö?
Kaikista ihmisistä. Oikeastiko?
Selvä, hyvä on. Mene. Lähde.
En tarvitse tätä. Teen sen itse.
Olet väärässä. Sinä tarvitset heitä.
Tarvitset heitä siellä.
Jää.
Puhu heille.
Yritin puhua heille.
Ei. Ei sotilaina vaan ihmisinä.
Pelokkaina ihmisinä, jotka vaarantavat henkensä.
Näytä heille, kuka olet.
Lääkiksessä seurasin viikon lääkäriä syöpäosastolla.
Katsoin, kun ihmiset saivat tietää, että kuolema asui heidän kehossaan.
- Mihin tämä johtaa? - Onko muuta menoa?
Olin unohtanut sen.
Tai tukahduttanut sen muiston.
Työntänyt sen syrjään kuten monet muut asiat.
Lääkäri sanoi minulle jotain sen viikon lopussa.
Hän sanoi: "Parhain mahdollisuus selviytyä on niillä,
jotka ovat valmiita taistelemaan enemmän kuin itsensä vuoksi.
Ehkä se on heidän perheensä tai läheisensä mutta jotain.
Jotain selviytymistä isompaa."
Ja minä unohdin.
Kunnes tapasin teidät.
Kunnes näin teidän taistelevan.
Vaarantavan henkenne.
Luopuvan hengestänne -
jonkin enemmän vuoksi.
Anteeksi, että menetitte rakkaitanne omaani etsiessänne.
Sellainen tuska on...
Mutta jos haluatte lopettaa, työntää sen syrjään, minä ymmärrän.
Uskokaa pois.
Niin olisin tehnyt ennen kuin tapasin teidät.
Teidät kaikki.
- Hei! - Minä tässä.
He tekevät ilmatiedustelua. Tule.
Pidä tätä. Sain sen siltä kersantilta.
Jos en ollut karkuri aiemmin...
Eikö ole eka rodeosi?
Rodeoissa käyvät eivät sano noin.
- Pitää mennä! - Ei vielä. Se on täällä jossain.
Mitä näimme siellä?
Se kolo. Se sininen valo. Se vaikutti elävältä.
Koska alhaalla on jotain niiden lähettämää.
Armeija haluaa salata, mitä se on.
Tiesin heidän valehtelevan. Muka suojaavat meitä.
Näkikö se poika, Caspar, jotain?
Ei vain jotain.
Hän näki sen.
Mitä helvettiä Benin tilalla tapahtuu?
En tiedä.
- Pitää ottaa selvää. Tule, mennään. - Tiedän turvallisen paikan.
- Kai jonkinlainen evakuoimispiste. - Se on aivan auki.
Reitti on selvä. Mennään.
Anna tulla.
Mitä?
Sinulla on selvästi asiaa. Kerro ennen kuin aivosi ylikuumenevat.
Luulin sinun ilahtuvan.
Kuten me muut. Siis kaiken kokemamme jälkeen.
Kun vihdoin löysimme Casparin.
Löysimmekö?
Miten vain hän selviytyi siinä sairaalassa?
- Ainoa elossa. - Tai jätetty jälkeen.
Joka tapauksessa miksi?
Omalla paskamaisella tavallani olen tuntenut hänet yhtä kauan kuin tekin.
Katsoin hänen silmiinsä. Näin aiheuttamani pelon. Ja tuskan.
Ja kyllä, nautin siitä. Asian ydin on, että näin hänet.
Kun katson häntä nyt, näen... Enpä tiedä. En näe mitään. Kuin tyhjyyden.
Sano, ettet näe samaa.
Kuuntele. Casparin unet toivat meidät hänen luokseen.
Luotan siis hänen uniinsa, minne ne johtavatkin.
Voitko tehdä niin? Luottaa häneen?
Luotan sinuun.
Seuraan sinun uniasi.
Uudempien, tappavampien alienien hyökkäykset leviävät.
Luoteisrannikolta kohti Kalliovuoria. Havainnot lisääntyvät...
- Mikä hätänä, tyttö? - Ammoniakkitasot -
näillä alueilla -
ja hyökkäysten lisääntyminen on pakottanut yhteisöt evakuoitumaan -
välillä vaarallisen maaston yli.
...armeija ja humanitäärinen apu levittäytyvät luodakseen...
Iltaa, Marlene.
...vakava tilanne kehittyy...
Siinä.
Nyt vieraanvaraisuudet on hoidettu.
Miksi karkuripari on kotonani?
Puhukaa hiljaa. Sain juuri kaksoset nukkumaan.
Tiedän, että tämä on...
Minä vain... Minä tiedän. Usko pois, jos olisi toinen paikka, mihin mennä...
Oletko vaarallinen?
Onko hän?
- Ei. Luoja, ei. - Koska sanotaan, että olette.
- Lupaan, että olemme... - Anteeksi. Tämä on perhekeskustelu.
Olemmeko yhä perhettä?
Siis laillisesti?
Ainakin on se.
Marlene, otat riskin puhumalla meille.
Se merkitsee minulle valtavasti.
Mutta se on sen arvoista.
Löytää Billy.
Sinä...
Tiedätkö, mitä Billylle tapahtui? Missä hän on?
Meillä on aito johtolanka. Tarvitsemme vain vähän aikaa.
Voitko antaa sitä?
Ei kaunis mutta riittää yöksi.
- Kiitos. - Saatte aamuun asti aikaa.
Luoja.
Haluatko puhua siitä?
Billystäkö?
Niin. Kuka hän on? Hänen aviomiehensä tai jotain?
Ei, hän on minun.
Voimmeko istua alas?
Billy ei ollut paha mies. Ei ole.
Ei valehdellut eikä pettänyt.
Mutta meille tuli vaikeuksia, jotka eivät selvinneet.
Puhuminen johti riitaan ja...
Me lopetimme puhumisen.
Kuukausiksi.
Sitten eräänä päivänä hän sanoi haluavansa vauvan.
Minä sanoin: "Se on hauskaa. Minä haluan avioeron."
Ei se oikeasti ollut hauskaa.
Hän tuli asumaan tänne isosiskonsa Marlenen luo.
Kaksi päivää myöhemmin seriffi Tyson katosi ja alienit tulivat.
Sitten muut katosivat ja armeija tuli.
Sitten Billy katosi.
Sitten sinä tulit.
Halusin hänestä eroon.
Mutta en näin.
Kaikki tuntuu olevan minun syytäni.
Poikani oli sairas.
Hänen pientä kehoaan koski.
Tosi paljon.
Halusin hetken ajan eroon kivusta.
Kaikesta kivusta meidän kaikkien sisällämme.
Loppuvan.
Ja sitten -
lääkäri tuli ja kertoi uutiset.
Sellainen menetys järkyttää kovin.
Loppuuko se ikinä?
Kerron sitten.
Tulkaa.
Hemmetin sade, kun lähdemme kaupungista.
- Aivan kuin kotona. - Ei yhtään kuin kotona.
Haetaan tarvikkeita.
Katsokaa tänne.
Hienoa! Täydennyksen aika.
Sateesta viis, hukun muoviin.
On vain XL-kokoa. Pitää kelvata.
Alienien hyökkäykset leviävät...
Kävisikö tämä sen sijaan?
- Se on roskaa, Pen. Laita se pois. - Mitä? En. Näetkö? Laput. Aivan uusi.
Toimiiko se edes?
Laitan sen toimimaan.
- Anna se minulle. - En. Heität sen roskiin.
- Anna se heti. - En.
- Päästä irti siitä! - En!
Ei hätää.
- Oliko se ne? - Tietenkin.
Casp, tunnetko ne kuten äidin sairaalassa? Ovatko ne lähellä?
Luulin, että sinulla oli yhteys niihin.
En tunne mitään.
Sehän on hyvä. Ehkä ne lähtivät.
Hitto! Se oli lähellä!
Ne kuulostavat murtautuvan rakennuksiin.
Ei.
Hei. Olet kunnossa, Pen. Tartu käsiini. Olet kunnossa.
Jos ne tulevat tänne, olemme helppo saalis.
On jediaika, Skywalker.
Monty on oikeassa. Emme voi jäädä tänne. Tulkaa.
Helvetti!
Casp, voitko ohjata meitä? Kertoa, missä on turvallista?
Tätä tietä.
Hyvä on, mennään. Caspar, sinä johdat.
Menkää!
Juoskaa!
Voi paska! Umpikuja! Helvetti!
Mitä me teemme?
Kaverit, tätä tietä!
- Ne tulevat. - Avaa se! Menkää.
Menkää.
- Nopeasti! - Menkää!
Hittolainen.
- Voi luoja. - Mene, Penny. Tänne.
Alas on viisi kerrosta!
Mitä helvettiä? Johdit suoraan niiden luo!
Mitä me teemme?
Casp?
En kuuntele häntä enää! Hänen takiaan olemme pulassa!
Avaa! Avaa se!
Avaa!
- Avaudu! Avaa! Avaa se. - Penny.
Avaa.
Kuulen ne! Ne tulevat!
- Avaa! - Luotimme sinuun ja olemme ansassa!
Selvä.
Sinä ja minä. Vasen, oikea, vasen. Ei hätää.
Olemme kunnossa.
Emmekä ole.
Mennään!
Hei. Kuulitko Camp Allmanista?
- Mitä? - Mennyttä.
Koko komppania tuhoutui yhdessä yössä.
- Hitto. - Huhuu?
Mitä helvettiä? Oletko eksynyt?
Tarvitsen apua.
Missä perheesi on? Ovatko he kunnossa?
Kyse ei ole heistä vaan minusta.
Minussa on jotain vikaa.
Ilmoitan siitä.
Oletko sairas?
Et näytä kovin pahalta.
Vienkö sinut sairastupaan? Lääkintämies saa tarkastaa.
Sopiiko se sinulle?
Pyydä tarkastamaan ystäväsi ensin.
Reitti selvä.
Teit äitisi ylpeäksi. Mene avaamaan portti.
Parasta olla oikeassa. Hän suuntaa herhiläispesään.
- Varo! - Voi paska!
- Mennään! - Seuratkaa minua!
Ulos autosta! Maahan ja heti!
Käskin maahan ja heti!
Rauhoitu.
Tarkista hänet.
On riittävän paha, etteivät viholliset ole ihmisiä.
Pitääkö huolestua ihmisvihollisista?
- Puhdas. - Voisitko kertoa,
mitä helvettiä luulet tekeväsi?
Kerään teidät keskeiseen paikkaan.
Olette piiritetty! Laskekaa aseenne!
Laske se heti!
Laskekaa aseenne maahan!
- Alas! - Sinä myös, alikersantti.
Tehdään tästä päivä, jona ketään ei ammuta.
Hyvä on. Rauhassa!
Liikettä.
- Hyvin ajettu. - Hyvin laskettu.
Olit oikeassa. Heillä on alimiehitys.
Jos haluat tietää tukikohdan miesmäärän,
tarkkaile messiä.
Etsitään hänet.
Mitä helvettiä tuo on?
- Uskomatonta. Se toimi. - Minähän sanoin.
Jopa varisten pitää syödä.
- Tie on tukossa... - Hei!
Kiitä Marlenea puolestani.
- Tuskin hän haluaa nähdä kumpaakaan enää. - Löydämme Billyn ja muut.
Häipykää!
Pidä tätä varmuuden vuoksi.
Sinä selviät.
Ei ole eka rodeosi.
Lähdetään, kaverit.
Jamila.
Olethan varovainen?
Hei.
Casp. Varo, tölkki on kuuma.
Paleletko?
En. Voin hyvin.
Se Pariisista, vai?
Se melkein tappoi meidät.
Minä melkein tapoin meidät.
Sinä yritit.
Olet yhä toipumassa tai jotain.
Yrität yhä muistaa.
Voin auttaa sinua muistamaan. Muistamaan meidät.
Säilytin piirustuksesi.
Koko tämän ajan.
Ajattelin, että sen avulla en unohtaisi sinua.
Jonkin ajan päästä tajusin, että sen avulla en unohtaisi minua.
Tapaa, jolla näit minut.
Sait minut uskomaan.
Jos voit tehdä sen minulle, voin tehdä sen sinulle.
Vai mitä?
Kaikki on palasina.
Se on kuin uni, josta en saa otetta. Kaikki lipsuu pois.
Se on eka biisi, jonka kuuntelimme yhdessä. Vanhaa kamaa.
Olimme bussissa, eikö niin?
Niin.
Minulla oli kirja.
Vihkosi.
Niin. Se avautui.
Niin.
Ja sitten sinä...
Minä muistan.
No niin. Sarah Malik.
Näin pitkä. Kahdeksanvuotias. Pitkät, ruskeat hiukset. Missä hän on?
Sanoistasi huolimatta emme ole vihollisesi.
Kaikella kunnioituksella olisin luullut teitä siksi.
Kuuluttehan Liikkeeseen.
Emme halua vahingoittaa ketään. Tajuaisitpa sen.
- Miehet portilla saivat aivotärähdyksen. - Haluamme vain tyttäreni.
Anna hänet, niin lähdemme. Hän on täällä.
Jos et ole johdossa, kerro, kenelle puhumme.
Kukaan ei ole johdossa.
- Kuka on vanhin upseeri? - Minä.
Minut äänestettiin alikersantiksi. Se ei ole virallista.
Loput komppaniasta siirrettiin muihin asemiin.
Eikö kukaan johda paikkaa?
Puolustamme asemapaikkaamme. Teemme velvollisuutemme.
Siksi evään pyyntönne saada lisätietoja.
Eväät pyyntöni?
Kaikki tämän etuvartion sotilastoimet -
ovat salaisia eikä niistä kerrota siviileille.
Selvä.
Hän on tyttäreni.
Missä hän on?
Mitä? Tuollako?
Täälläkö hän...?
Auta minua.
Olen pahoillani.
Niin.
Minäkin olen.
- Aneesha. - Jessus.
Aneesha!
Pitäkää häntä alhaalla.
- Mitä teet? - Pitäkää alhaalla!
- Osoittakaa aseella. - Tämä ei ole oikea keino.
- Aneesha. - Sillä lailla. Propofolia.
Mitä sinä teet?
Normaalisti antaisin 40 milligrammaa.
Sinun tapauksessasi vaikka 60.
- Voitko kertoa, mikä suunnitelma on? - Hän oli tuossa huoneessa.
Annan miehelle viimeisen tilaisuuden kertoa, missä Sarah on,
ennen kuin poistan jotain, mitä mies kaipaa herätessään.
Tämä on... Et ole tällainen.
Olen juuri tällainen! Olen Sarahin äiti!
Minäkin olen menettänyt ihmisiä. Perheenjäseniä. Helvetti. Lopettakaa.
Aneesha.
Olkaa ki...
Nyt tai ei koskaan.
Olkaa kiltti. Kuunnelkaa.
- Puhu lujempaa! - Jumalauta!
- Missä hän on? - Hän ei ole täällä!
Hän ei ole täällä.
Löysin hallintotoimistosta tämän. He lähtivät eilen illalla.
- Olen pahoillani. - Oklahomaanko?
Niin. Se ei ole armeijan tukikohta.
Idabel-projekti?
Mikä tämä on?
Sinne menemme seuraavaksi.
Älä huoli. Löydämme hänet.
Ettekä löydä.
Ette pääse hänen luokseen.
- Pääsimme sinun luoksesi. - Ette ymmärrä.
Idabel-projekti -
ei ole puoliksi hylätty väliasema kuten tämä.
Se on nollapiste. Siellä tämä kaikki alkoi.
Kuunnelkaa. Jos tyttärenne vietiin sinne, hän on mennyttä.
Ette voi tehdä mitään.
Mennään. Seuraa minua.
Rakas Rose,
tämä on se viesti,
joka kertoo asiat, joita en voinut sanoa, kun makasimme vierekkäin,
koska en tiennyt, miten sanoa sen.
En vieläkään tiedä, mutta...
Ehkä meidät yhdistäneet asiat eivät olleet satunnaisia.
Eivät olleet sattumaa.
Tarvitsin jotakuta.
Tarvitsemme kaikki, vaikkemme tajua sitä.
Piirustukset ja näyt.
Ehkä ne yhdistävä tekijä -
palapelin osasten lailla olet sinä.
Kuten valo.
Joka valaisee tietäni.
Raja-alue tyhjä.
Näyttää minulle, mitä tämän kaiken keskellä on.
Ohjaa minut kotiin.
Tekstitys: Jari Vikström