Jó reggelt!
Ott a kávé a tűzhelyen.
Korán kelő típus vagy?
Csak amióta pokollá vált az életünk.
Megnézed?
Az eltűnések koordinátái?
Elrablások. Martin szerint Lisát „elvitték.” Nézd!
Az ágyamban hasított belém valami.
Ha az a kissrác látta Williamsék madárijesztőjét Felix elrablása előtt,
akkor a többi helyszínt is láthatta, nem?
Ezen a sarkon, ahol Edna Reynoldsot utoljára látták, van egy tűzcsap.
Valami idióta arcot festett rá. Lehet, a srác látta azt az arcot.
Itt a szépségszalon, ahol Dolores Kimet látták utoljára.
A táblája ollóformájú. Lehet, azt is lerajzolta.
Vagy leírhatta a koordinátáit.
A számok közé.
Talán az is itt van a rajzok között, mint Tyson seriff jelvénye.
Átnéztem minden lapot, minden sort, a szavakat, a számokat.
- Itt kell lennie. - Inkább pihenned kéne!
Majd pihenek, ha végeztem.
- Ez eléggé... - Erős volt?
Inkább...
- Inkább a te stílusod volt. - Aú!
Sokat gondolkoztam azon, hogyan érezheted magad
egy olyan helyen, ahol a fél város eltűnt.
De egészen tegnap estig tartottad magad, amíg fel nem tűnt az egyikük.
És most...
Te nem mindenkit akarsz megtalálni, igaz?
Hanem egy konkrét valakit.
Billyt?
Mi az?
Ismerem ezt a számot.
Ez egy rendszámtábla. Ben Shelton kocsiján volt.
Az unokatesói, Cal és Chet elkötötték, aztán nyomuk veszett, itt.
Ők ketten tűntek el legelőször.
Tyson seriff megtalálta az autót, de a fiúkat már nem,
utána őt is pont ugyanonnan vitték el.
Utána Shelton is köddé vált a feleségével.
Itt.
Spirál.
Mi van...
ha spirálban...
gondolkoznak...
és mozognak?
Mi van a középpontjában?
Ben Shelton farmja.
Ben eltűnése után a farm üresen állt a hadsereg érkezéséig.
Raktárnak használják, élelmiszerhez és felszerelésekhez.
Szerintem más is van ott.
Gyere!
Ezek a katonák mind védelmi taktikai pozícióban vannak.
Itt valami bűzlik. Mit őriznek ezek?
Lefogadom, hogy nem csak kaját.
Biztosan rejtegetnek valamit.
Menjünk tovább!
Keressünk másik helyet!
Mi a franc lehet odalent?
- Itt kilengés van. - Jól van. Aktív.
Öltözzetek be!
Keresőegység, készülj!
Ott van egy. Húzzátok ki!
Őrmester, ott!
Behatolók 12 óránál!
- Baszki! Fuss! Tovább! Fuss! - Várj!
Basszus!
Megállni! Kezeket fel! Kezeket fel!
Jól van, nyugalom!
INVÁZIÓ
Hé, Casp! Mi ez a para hely?
Szerintem itt tartottak.
Miért? Nem is tudod?
Anya régen nem ilyen jelentéseket írt.
Mármint ezek franciául vannak, úgyhogy lehet.
Bármit is csináltak, úgy tűnik, az nem mentette meg őket.
Téged kivéve, haver. Te túlélted.
Mi történt, Casp?
Nem tudom. Még az ébredésre sem emlékszek.
Ez volt az ágyam.
Szerencse, hogy nem voltál itt, amikor betörtek, mi?
És ők? Ők is itt voltak?
Ezek meg kik?
Várjunk! Ezt te rajzoltad, igaz?
Aha, biztosan.
De már nem emlékszek rá.
Azt sem tudom, láttam-e őket.
Hogy rajzoltad le, ha nem is láttad őket?
Eva, Elkin, Natori. Nem ismerősek?
Ők...
Les enfants exceptionnels. Mind itt vannak.
Te is, Caspar.
Az osztály többi páciense.
Ezek nem sima páciensek. „Különleges Gyerekek.”
- Nézzetek körbe! Laborpatkányok voltak. - Jó, de mihez?
- Mit teszteltek rajtuk? - Ki tudja?
Hát, ő nem.
Ez az egész a VV műve.
Akkor a hadsereg intézte. Vagyis ezeket a gyerekeket...
Meg téged is...
fegyvernek szántak.
- Ez nem biztos. - De van benne logika, nem?
Mi másért zárnák el őket, ha nem veszélyesek?
Ez... Ez tényleg jó kérdés.
Casp, az álmaimban azt mondtad, kideríted, hogyan győzhetjük le az űrlényeket.
Sikerült?
A többiek. A többi srác lehet a kulcs.
- Komoly? - Érzem őket.
Meg hallom is.
Még a kómában is éreztem őket. Csak nem tudtam, hogy ők azok.
Először azt hittem, téged érezlek, Jam.
De különböző nyelven beszéltek. Ahogy most is.
Csak már halkabban.
Mintha messze lennének.
Engem hívnak.
Nem tudom, miért van ez.
Ez a kapcsolat.
De talán... Talán felhasználhatjuk ellenük.
Akkor keressük meg őket!
Ja, Casp. Hol vannak? Valahol Párizsban?
- Szerintem messzebb. - Na várjunk!
Azt hittem, Caspar a kulcs. Most meg a többi srác az.
Arra sem emlékszik, hogy látta-e őket.
Ja, de nem gáz, vágjátok, mert hallja őket az agyában,
bár a GPS-e már nem mai darab.
Nem hangzik ez őrültségnek?
- Ne már, Monty! Nem kell... - Nem, Alf.
Én megértem.
Őrültségnek hangzik, dehát ez az egész út az.
És eddig minden őrültség ide vezetett.
Casparhoz.
Ha szerinte segíthet a többi srác a háborúban, akkor keressük meg őket!
- Ugyan, mi vesztenivalónk van? - Azt sem tudjuk, hol kezdjük.
Nézzétek csak!
Van egy labor Orléans mellett.
Vagyis terveztek egyet. Ez stimmel, Casp?
Aha, igen. Gondolom.
A hangjaik alapján követhetjük őket.
- Nekem megfelel. Menjünk! - Én is benne vagyok.
Ja, persze. Miért is ne?
Hiszen nincs vesztenivalónk, igaz? Már az életünkön kívül.
Ott van. Camp Pierce.
Mit gondolsz?
Visszahozzuk a lányodat.
Valahogy bejutunk.
Elég meredek, nem, Clark?
Már ha átjutunk egyáltalán a kapun.
Legalább 50 felfegyverzett osztaguk van, a barakkokból ítélve.
A feltételezések előtt azért figyeljük meg a bázist egy napig!
Összegyűjtünk minél több infót.
Clark, megállás nélkül menetelünk.
Nézz már ránk!
Negyvenen kezdtük. Már csak 12-en vagyunk.
- Jacket is elveszítettük! - Tizennégy.
Luke-kal és velem 14-en vagyunk.
Azokra értettem, akiknek valami hasznuk is van.
Én tisztítom a pisztolyodat.
Jó, jó. Mindenki megoszthatja az aggodalmát.
Még valaki?
Már megbocsáss, de hány embert áldozunk még fel?
Egyetlen életért.
Egyetlenért?
Most Sarah-ról van szó.
Tudod, hogy értettem.
A nevek fontosak. Különben elfelejtjük az embereket.
Megmondom, én mit nem felejtek el.
Hogy ő vezette hozzánk az idegeneket.
- Ezt nem tudhatjuk. - Hallja őket a fejében.
- Akkor visszafelé is működik. - Nem így működik.
Megmentette az életünket a ködben.
- Megállította azt az űrlényt. - Mert ő utasította.
- Mit mondhatott még nekik? - Elég!
- Miért? Félsz, hogy kiderül az igazság? - Na, elég!
Mindenki... vegyen egy nagy levegőt!
Titkolóztál előttünk.
Eltitkoltad azt az idegen tárgyat.
Te?
Pont te? Komolyan?
Jól van. Jó. Menjetek el! Csak tessék!
Nekem nincs szükségem erre. Megoldom egyedül.
Ugye tudod, hogy tévedsz? Szükséged van rájuk.
Egyedül nem fogsz boldogulni.
Maradj!
Beszélj velük!
Már próbáltam.
Nem. Nem katonákként. Emberekként.
Akik féltik az életüket.
Nyílj meg előttük!
Az orvosi egyetemen egy rákbetegeket gyógyító orvosnál tanultam egy hétig.
Láttam, ahogy az emberek megtudják: a halál bennük él...
- Sokáig tart még? - Miért, programod van?
Elfelejtettem az egészet.
Vagyis inkább magamba temettem.
Eltoltam magamtól, mint megannyi dolgot.
Az orvos mondott nekem valamit, amikor letelt az egy hét.
„Azoknak a legjobb a túlélési esélye,
akik hajlandóak egy önmaguk felett álló dologért harcolni.”
Ez lehet a családjuk, a szeretteik, csak legyen valami!
Ami a túlélésnél is fontosabb.
És erről megfeledkeztem.
Amíg meg nem ismertelek titeket.
Amíg nem láttalak titeket harcolni.
Az életeteket kockáztatva.
Az életeteket adva...
egy sokkal nagyobb célért.
Sajnálom azokat, akiket most vesztettetek el.
Ez a fájdalom...
De ha nem akartok vele foglalkozni, megértem.
Higgyétek el!
Én is ezt tettem volna, mielőtt megismertelek titeket.
Mindannyiótokat.
- Hé! - Én vagyok az!
Légi felderítőt küldtek. Ide!
Fogd meg! Az őrmestertől szedtem el.
Hát, ha eddig nem voltam szökevény...
Nem az első rodeód?
A rodeóra járók sosem mondanak ilyet.
- Mennünk kell! - Még ne, még ne! Na!
Itt lesz valahol.
Mit láttunk az előbb?
Az a lyuk. A kék fénnyel. Mintha lélegzett volna.
Van valami odalent. Valami, amit ők küldtek.
És a katonaság nem akarja, hogy mások tudjanak róla.
Tudtam, hogy hazudnak, és nem minket védenek.
Az a fiú, Caspar, szerinted látott valamit?
Nem csak valamit.
Konkrétan ezt látta.
Mi a fene folyik Ben farmján?
Nem tudom.
- De ki kell derítenünk! Gyere, menjünk! - Tudok egy biztonságos helyet.
Biztos innen evakuálták az embereket.
Nyílt terep.
Tiszta. Mehetünk.
Jó. Ki vele!
Mivel?
Valami van a nyelved hegyén. Mondd ki, mielőtt túlpörög az agyad!
Azt hittem, örülni fogsz.
Mint mi. Azok után, amin keresztülmentünk.
Végre megtaláltuk Caspart.
Biztos?
Mármint hogyhogy csak ő élte túl azt, ami a kórházban történhetett?
- Csak ő maradt. - Vagy csak őt hagyták hátra.
Ja, vagy az. Miért?
Figyu, én is jól ismertem! Igaz, azért, mert szívattam a suliban.
De láttam a tekintetét. A félelmet, amit keltettem benne.
Meg a fájdalmát.
És igen, élveztem. A lényeg, hogy láttam őt.
Most ránézek, és csak... Nem is tudom, mit látok. A semmit, az ürességet.
Mondd, hogy te nem ezt látod!
Figyu! Caspar álmai vezettek minket ide.
Úgyhogy én bízok bennük, bármi is történjen.
Menni fog? Hogy bízz benne?
Én benned bízok.
A te álmaidat követem.
...folytatódnak az újfajta, gyilkosabb űrlények támadásai.
Az északnyugati résztől egészen a Sziklás-hegységig.
Egyre többen...
- Mi az, kislány? - Az ammóniaszint...
...ezekben a térségekben,
és az egyre több támadás miatt sokan hagyták el otthonaikat,
néha veszélyes terepen.
...katonai és humanitárius segítséget...
Jó estét, Marlene!
...komoly helyzet van kialakulóban...
Tessék!
A vendégszeretet, az ennyi volt.
Miért van két szökevény a házamban?
És halkan beszéljetek! Most tettem le az ikreket.
Tudom, hogy ez...
Most... Hidd el, tudom!
És ha lenne máshová mennünk, akkor oda mentünk volna...
Veszélyesek vagytok?
Ő az?
Nem. Jézusom, dehogy.
Mert ők azt mondták.
Asszonyom, ígérem, mi...
Elnézést, ez egy családi beszélgetés!
Még egy család vagyunk?
Mármint papír szerint?
Hát, legalább ez megmaradt.
Marlene, már ezzel a beszélgetéssel is sokat kockáztatsz.
Hidd el, ez most nagyon sokat jelent nekem!
De megéri.
Hogy megtaláljuk Billyt.
Te...
Tudod, mi történt Billyvel? Hol van?
Van egy nyomunk, egy rendes nyomunk. Csak kell még egy kis idő.
Segítesz nekünk?
Nem szép, de egy éjszakára megteszi.
- Köszönjük. - Napkeltéig maradhattok.
Istenem!
Akarsz róla beszélni?
Billyre gondolsz?
Rá. Ki ő? A férje, vagy valami?
Nem, az én férjem.
Leülhetnénk?
Billy nem volt rossz ember. Nem az.
Nem hazudott, nem csalt meg.
De összekülönböztünk, és nem békültünk ki.
A beszélgetésből veszekedés lett...
Ezért nem beszéltünk.
Hónapokig.
Aztán egy nap mondta, hogy gyereket szeretne.
Én erre azt válaszoltam: „Ez vicces, mert én meg válni akarok.”
Hát, nem volt vicces.
Ideköltözött Marlene-hez, aki a nővére.
Két napra rá tűnt el Tyson seriff, és jelentek meg az idegenek.
Majd még több embernek veszett nyoma, és jött a hadsereg.
Aztán Billy is köddé vált.
Utána jöttél te.
Akartam, hogy eltűnjön az életemből.
De nem így.
Magamat okolom érte.
A fiam beteg volt.
Tele volt fájdalommal a kis teste.
Szenvedett.
Egy pillanatra azt kívántam, bárcsak elmúlna a fájdalom.
Mindannyiunk fájdalma. Hogy...
megszűnjön.
Aztán...
bejött az orvos, és közölte a hírt.
Ha elveszted a szerettedet, az teljesen kifordít önmagadból.
És mikor jössz helyre?
Majd szólok, ha tudom.
Majd szólok.
Gyertek!
Pont most esik ez a hülye eső, amikor elmegyünk!
- Mintha otthon lennénk. - Rohadtul nem.
Nézzünk szét, jó?
Hé, nézzétek!
Ó, ez az! Ellátmány!
Minek az eső, ha a műanyagtól is megfulladhatok?
Csak extra nagy van. Be kell érni ezzel.
Számos támadásról kaptunk hírt...
És ez?
- Az szar, Pen. Tedd már le! - Miért? Nem.
Látod? Címkés. Teljesen új.
Kinyílik egyáltalán?
Mindjárt megcsinálom.
- Na, add ide! Jó? - Nem. Ki fogod dobni.
- Pen, add ide! - Nem!
- Pen, ereszd el! - Nem!
Nyugalom!
- Űrlények? - Nyilván azok.
Casp, érzed őket? Mint anya kórházában. Közel járnak?
Gyerünk már, azt hittem, hozzájuk vagy kapcsolva!
Semmit sem érzek.
Az jó, nem? Lehet, továbbmentek.
Baszki! Ez közel volt!
Úgy hallom, épületekbe törnek be.
Ne! Ne, ne, ne!
Hé, hé! Semmi baj. Semmi baj, Pen. Fogd meg a kezem!
Jól van, Pen. Semmi baj.
Betörnek ide, mi meg nézünk ki a fejünkből.
Vedd elő a jedierőd, Luke!
Montynak igaza van. Nem maradhatunk itt. Gyertek!
Baszki!
Casp? Adsz egy irányt? Tudod, merre biztonságos?
Erre!
Jó, menjünk!
Caspar, te vezetsz.
Futás! Futás!
Futás!
Baszki! Zsákutca! A kurva életbe!
Srácok, mi legyen?
Srácok, erre!
- Jönnek! - Nyisd ki! Futás, futás, futás!
Futás, futás, futás!
- Gyorsan! - Futás, futás!
A kurva életbe!
- Jézusom! - Futás, futás, futás, Penny! Gyere!
Öt emeletről kéne leugranunk!
Hé! Mi a fasz? Egyenesen az űrlényekhez vezettél minket!
Hé, mit csináljunk? Mit csináljunk?
Casp?
Én nem hallgatok rá! Miatta kerültünk most szarba!
Nyílj ki! Nyílj ki! Nyílj ki!
- Nyílj ki! Nyílj ki! Nyílj ki! Nyílj ki! - Penny!
Nyílj ki! Nyílj ki!
Hallom őket! Jönnek!
- Nyílj ki! - Bíztunk benned, és most itt ragadtunk!
Jó.
Gyere velem! Balra, jobbra, balra! Semmi baj!
Semmi baj!
Nem ragadtunk.
Menjünk!
Hé, hallottál Camp Allmanról?
- Miért? - Annyi lett nekik.
Egy egész század pusztult el egy éjszaka alatt.
- Baszki! - Hahó!
Mi a fenét akarsz, kölyök? Eltévedtél?
Segítsenek!
Hol a családod? Jól vannak?
Nem nekik kell a segítség. Nekem.
Valami nem stimmel velem.
Szólok a többieknek.
Beteg vagy?
Nem úgy nézel ki.
Figyelj, bekísérlek a gyengélkedőre!
Megvizsgál az orvos.
Jó lesz?
Inkább a társát vizsgálja meg!
Tiszta.
Anyukád büszke lesz rád. Menj! Nyisd ki a kaput!
Remélem, igazad lesz, Clark! Pont a sűrűjébe tart.
- Vigyázz! - Baszki!
- Gyerünk! - Erre! Utánam!
Szálljon ki! Le a földre! Most!
Azt mondtam, le a földre! Most!
Nyugalom!
Kutassátok át a nőt!
Bassza meg, így is van elég ellenség, ráadásul nem emberek!
Most már az embertársaink is azzá válnak?
- Nincs fegyvere. - Elmondja nekünk,
hogy mi a fenét akart ezzel?
Egy helyre tereltem magukat.
Körbevettük magukat! Fegyvert le!
Dobja el a fegyvert!
Tegye le a földre!
- Le! Le! - Maga is, tizedes!
Csináljuk úgy, hogy senki se sérüljön meg!
Jó, nyugalom!
Vissza!
- Ügyesen vezettél. - Ügyesen számoltál.
Igazad volt. Nincs elég emberük.
Egy támaszponton onnan lehet tudni a katonák számát,
hogy megfigyeled a kantint.
Keressük meg!
Mi a fene ez?
- Hú! Hihetetlen, hogy bevált. - Mondtam.
Mindenki eszik. Még a varjak is.
- Uram, az út... - Hé!
Üzenem Marlene-nak, hogy köszi.
Szerintem már nem lát minket szívesen.
Megtaláljuk Billyt és a többieket is.
Tűnés már!
Ez legyen nálad a biztonság kedvéért!
Nem lesz bajod.
Nem ez az első rodeód.
Gyerünk! Tovább!
Jamila!
Csak óvatosan, jó?
Szia!
Casp! Vigyázz, forró a konzerv!
Fázol?
Ó, nem, nem fázok.
Jó volt ez a Párizs...
Majdnem meghaltunk.
Miattam.
Megpróbáltad, Casp.
Még mindig nem vagy az igazi, ugye?
Elvesztek az emlékeid.
Én segítek. Hogy emlékezz ránk. Hm?
Megtartottam az egyik rajzodat.
Azóta nálam van.
Azt hittem, azért, hogy ne felejtselek el.
De idővel rájöttem, hogy magamat nem akarom elfelejteni.
Azt, ahogy te láttál engem, Casp.
Visszaadtad a hitemet.
Ha képes voltál erre, akkor én is meg tudom tenni.
Jó?
Minden darabokban van meg.
Mint egy álom, amibe hiába kapaszkodok. Csak széthullik.
Ez az első dal, amit együtt hallgattunk. Régi szám.
A buszon voltunk, ugye?
Igen.
És volt egy füzetem?
A jegyzetfüzeted.
Igen, leesett és kinyílt.
Igen.
Aztán te...
Emlékszek rá.
Jó. Sarah Malik.
Ilyen magas. Nyolcéves.
Hosszú, barna haj. Hol van?
Hiába hiszi azt, mi nem vagyunk az ellenségei.
Az igazat megvallva, asszonyom, eléggé úgy tűnik.
A Mozgalom tagjai, igaz?
Nem akarunk bántani senkit. Remélem, ezt tudja.
Leütötték a kapunál álló őröket.
Mi csak a lányomért jöttünk.
Adják át, és elmegyünk! Tudjuk, hogy itt van.
Figyeljen! Ha nem maga a főnök,
akkor mondja meg, ki az, és beszélünk vele!
Itt nincs főnök.
- Ki a rangidős? - Én.
De csak mivel megszavaztak. Nem hivatalosan.
A század többi részét átvezényelték más helyekre.
Akkor nincs vezető?
Védjük a támaszpontot a további utasításig. Ez a kötelességünk.
Ezért tagadtam meg a kérését a további tájékoztatásról.
Megtagadta a kérésemet?
Az állomáson történő katonai tevékenységek
szigorúan titkosak, civilekkel nem oszthatjuk meg azokat.
Jól van.
Ő a lányom.
Hol van?
Mi az? Ott?
Itt tartották...
Segítsen!
Sajnálom!
Igen.
Én is.
- Aneesha! - Jézusom!
Aneesha!
Fogjátok le!
- Mit művelsz? - Fogjátok le!
- Fogd rá a fegyvert! - Ennek nem ez a módja.
- Aneesha! - Tessék! Propofol.
Mit csinálsz?
Normál esetben 40 milligramm az adag.
De most legyen 60!
Elmondanád, mit tervezel?
Ott volt, Clark. Abban a szobában.
Most adok neki egy utolsó esélyt, hogy elmondja, hol van,
aztán megszabadítom valamitől, ami nagyon fog neki hiányozni.
Aneesha, ez... Ez nem te vagy.
De, pontosan ez vagyok! Az anyja!
Figyeljen! Nekem is meghalt valakim.
A családtagom. El... Bassza meg! Kérem, ne!
Aneesha!
Asszonyom, ké...
Most vagy soha!
Kérem! Figyeljen! Kérem! Kérem, ne...
- Ki vele! - A fenébe már...
- Hol van? - Nincs itt a lány!
Nincs itt.
Átkutattam a titkárságot, és ezt találtam.
Tegnap este vitték el.
- Sajnálom, Aneesha. - Oklahomába?
Oda. Ez nem katonai bázis.
Idabel Projekt?
Az micsoda?
A következő úti célunk.
Ne félj! Megtaláljuk.
Nem fogják.
Nem jutnak el odáig.
- Ide is bejutottunk. - Nem értik.
Az Idabel Projekt
nem valami félig elhagyatott bázis, mint ez.
Az az epicentrum.
Ott kezdődött el minden.
Figyeljen, ha odavitték a lányát, akkor vége!
Semmit sem tehet érte.
Kiszállás! Velem jössz.
Kedves Rose!
Ez az a bizonyos üzenet.
Amelyikben leírom azokat a dolgokat, amiket melletted fekve nem mondtam ki,
mert nem tudtam, hogyan kéne.
Még mindig nem tudom, de...
Talán mégsem a véletlen hozott minket össze.
Ez a sors volt.
Szükségem volt valakire.
Ahogy mindannyiunknak, még ha nem is így hisszük.
A rajzok, a látomások...
Talán pont te leszel az, aki össze tudja illeszteni
a kirakó darabjait.
Irányfényként.
Aki az utat mutatja.
Terület tiszta.
Aki jelzi a középpontba vezető utat.
És hazavezet.
A feliratot fordította: Alimuradov Dóra