Dobré ráno.
Káva je na sporáku.
Ranné vtáča, čo?
Iba odkedy je zo sveta peklo.
Pozrieš sa na toto?
Súradnice všetkých nezvestných?
Unesených. Martin povedal, že Lisu „uniesli“. Tu.
Keď mi to došlo, bola som hore.
Ak ten tvoj chlapec videl strašiaka Williamsovcov, než uniesli Felixa,
musel vidieť veci aj na ostatných miestach únosu, že?
Tento roh, kde naposledy videli Ednu Reynoldsovú, je tam hydrant.
Nejaký vtipkár nakreslil na hydrant tvár. Možno videl tú tvár.
Salón krásy, kde naposledy videli Dolores Kimovú.
Ten symbol vyzerá ako nožnice. Možno ho nakreslil.
Alebo sú to možno súradnice.
Tie čísla.
Možno sú v jednej z týchto kresieb, ako odznak šerifa Tysona.
Prechádzala som si každý obrázok, čiaru, slovo, číslo.
- Musí to byť tu. - Alebo si daj prestávku.
Dám, keď skončím.
- Zniem... - Intenzívne?
Ja...
- Chcela som povedať „ako ty“. - Au.
Dosť som sa zamýšľal nad tým, ako sa musíš cítiť,
chodiť po meste, kde sú všetci nezvestní.
Ale udržala si si chladnú hlavu do včera, keď sa jeden vrátil.
A teraz...
Nehľadáš všetkých, však?
Hľadáš niekoho konkrétneho.
Billyho?
Čo je?
Toto číslo poznám.
Je to značka. Poznávacia značka. Patrila Benovi Sheltonovi.
Jeho synovci, Cal a Chet, vzali dodávku a potom zmizli tu.
Zmizli ako prví.
Šerif Tyson našiel dodávku, ale nie chlapcov
a potom zmizol na rovnakom mieste.
Potom zmizol aj Shelton s manželkou.
Priamo tu.
Špirály.
Čo ak...
myslia...
a hýbu sa...
po špirále?
Čo je tu uprostred?
Farma Bena Sheltona.
Po Benovom zmiznutí bola farma opustená, kým ju neprebrala armáda.
Premenili ju na zásobovacie depo, aby tam skladovali jedlo a tak.
Myslím, že tam majú aj niečo iné.
Poď.
Všetky tie jednotky, taktická a obranná formácia.
Akože, no tak. Čo strážia?
Určite nestrážia jedlo.
Isto niečo skrývajú.
Hej, poď.
Treba lepší výhľad.
Dopekla, čo je tam dole?
- Máme vzrast. - Dobre. Je to aktívne.
Pripravte sa.
Vyhľadávacia jednotka, na miesta.
Jedného máme. Vytiahnite ho!
Seržant, tam!
Narušitelia! Dvanásta hodina!
- Doriti. Choď! Ďalej. Choď! - Počkaj!
Doriti.
Ani hnúť! Ruky hore. Ruky hore.
Dobre, pokoj.
INVÁZIA
Hej, Casp. Čo je to za čudné miesto?
Myslím, že tu ma držali.
Čo, ty to nevieš?
Toto sa nepodobá na správy, s ktorými robila mama.
Teda, je to po francúzsky. Takže, ktovie?
Nech tu robili čokoľvek, zdá sa, že ich to nezachránilo.
Až na teba, kamoš. Ty si vyviazol celý.
Čo sa stalo, Casp?
Nie som si istý. Ani si vlastne nepamätám, ako som sa prebral.
Táto bola moja.
Ešte, že si tu nebol, keď sa sem vkradli, čo?
A čo oni? Boli tu?
Kto je to?
Počkať. To si nakreslil ty, však?
Áno, určite.
Ale nepamätám si to.
Ani neviem, či ich poznám.
Ako si ich nakreslil, ak ich nepoznáš?
Eva, Elkin, Natori. Povedomí?
Sú to...
Les enfants exceptionnels. Všetci sú tu.
Dokonca aj ty, Caspar.
Boli to pacienti na oddelení ako ty.
Zdá sa, že viac ako pacienti. Teda, „neobyčajné deti“?
- Pozrite sa tu na to. Laboratórne krysy. - Ale pre čo?
- Na čo ich testovali? - Ktovie?
On to nevie.
Celé je to súčasť SOK.
Tak potom armáda. Takže každé dieťa...
Ty...
by si mohol byť zbraň.
- To nevieme. - Ale dáva to zmysel, nie?
Teda, prečo by tu inak boli zamknuté, ak nie sú nebezpečné?
To... To je vlastne dobrá otázka.
Casp, v mojich snoch si povedal, že prídeš na to, ako ich poraziť.
Prišiel si na to?
Ostatní. Tie deti, myslím, že ony by mohli byť kľúč.
- Fakt? - Cítim ich.
Počujem ich.
Aj keď som bol mimo nemocnice. Len som nevedel, že sú to ony.
Najprv som si myslel, že si to ty, Jam.
Ale hovorili inými jazykmi. Stále tak hovoria.
Len sú už tichší.
Akoby boli veľmi ďaleko.
Volajú na mňa.
Neviem, prečo sme takí.
Prepojení.
Ale možno... Možno to môžeme použiť a vzdorovať.
No, tak ich teda nájdime.
Hej, Casp. Kde sú? Niekde v Paríži?
- Myslím, že ďalej. - Prepáčte.
Myslel som, že Caspar je kľúč. Teraz vravíme, že tie ďalšie decká.
A ani si nepamätá, že by ich stretol.
Ach, nie. Ale, nie, neboj sa, vieš, lebo ich počuje v hlave,
hoci jeho GPS nie je úplne supermoderné.
Nezdá sa vám to šialené?
- No tak, Monty. Netreba... - Nie, Alf.
Chápem.
Je to trochu šialené, ale celý tento výlet bol šialený.
A každá šialenosť nás priviedla sem.
Ku Casparovi.
Ak hovorí, že nám tieto deti môžu pomôcť vyhrať vojnu, nájdime ich.
- No tak, čo môžeme stratiť? - Ani nevieme, kde začať.
A čo toto?
Pri Orléans je laboratórium.
Alebo jedno budovali. Môže to tak byť, Casp?
Hej, hej. Myslím, že áno.
Ak sa započúvam, môžeme nasledovať ich hlasy.
- Mne to stačí. Poďme. - Idem do toho.
Hej, iste. Prečo nie?
Ako si povedala, čo môžeme stratiť, že? Len naše posraté životy.
Tam je. Tábor Pierce.
Tak, čo myslíš?
Tvoju dcéru privedieme späť.
Zistíme, ako tam vojsť.
Celkom strmý výstup, nemyslíš?
Za predpokladu, že prejdeme bránou.
Musí tam byť aspoň 50 ozbrojených jednotiek, podľa kasární.
Než budeme niečo predpokladať, daj nám deň na sledovanie základne.
Zhromaždíme, čo sa dá.
Clark, ideme bez prestávky.
Pozri sa na nás.
Začali sme 40. A je nás 12.
- Prišli sme o Jacka, preboha. - Štrnásť.
S Lukom a so mnou je nás 14.
Hovorím o ľuďoch, čo niečo naozaj zmôžu.
Čistím ti zbraň, Hanley.
Dobre. Ľudia môžu pokojne vyjadriť obavy.
Ešte niekto?
Bez urážky, ale koľkých z nás sme ešte ochotní stratiť?
Všetkých pre jednu?
Jednu?
Nie je to „jedna“, ide o Saru.
Vieš, ako to myslím.
Mená sú dôležité. Bez nich sa na ľudí oveľa jednoduchšie zabúda.
Poviem ti, na čo nezabúdam ja.
Že to on ich zaviedol priamo k nám.
- Nie, to nevieme. - Počuje ich v hlave.
- Myslíš, že to nie je obojsmerka? - Nie.
V tej hmle nám zachránil životy.
- Zastavil mimozemšťana. - Len mu to prikázal.
- Čo im ešte prikazuje? - Pohov.
- Prečo? Bojíš sa, že zistíme pravdu? - Pohov!
Všetci sa skrátka... nadýchnime.
Tajila si nám veci.
Ten mimozemský predmet?
Ty?
Spomedzi všetkých. Naozaj?
Dobre, fajn. Fajn. Choďte. Odíďte.
Toto nepotrebujem. Urobím to sama.
Mýliš sa, vieš? Potrebuješ ich.
Tam dole ich budeš potrebovať.
Ostaň.
Pohovor si s nimi.
Už som to skúšala.
Nie. Nie ako s vojakmi. Ako s ľuďmi.
S vydesenými ľuďmi, čo riskujú životy.
Ukáž im, kto si.
Na medicíne som týždeň sledovala lekára na onkologickom oddelení.
Sledovala som, ako sa ľudia dozvedeli, že v ich telách žije smrť...
- Kam smeruješ? - Ponáhľaš sa?
Zabudla som na to.
Alebo som to len potlačila.
Potlačila to ako kopu iných vecí.
Ten lekár mi na konci týždňa niečo povedal.
Povedal: „Najväčšiu šancu na prežitie majú tí,
ktorí chcú bojovať za niečo viac než len za seba.“
Možno za svoje rodiny, blízkych, ale za niečo viac.
Za niečo viac ako prežitie.
A zabudla som na to.
Kým som nestretla vás.
Kým som vás nevidela bojovať.
Riskovať životy.
Obetovať životy...
za niečo viac.
Mrzí ma, že ste prišli o blízkych pri hľadaní mojej dcéry.
Taká bolesť je...
Ale ak chcete skončiť, potlačiť to, chápem vás.
Verte mi.
Urobila by som to isté, než som vás stretla.
Vás všetkých.
- Hej! - To som ja.
Obhliadajú to letecky. Poď sem.
Podrž ju. Vzal som ju seržantovi.
No, ak som doteraz nebola utečenka...
Nie je to prvé rodeo?
Ľudia, čo chodia na rodeo, to nehovoria.
- Musíme ísť! - Ešte nie. No tak.
Je to niekde tu.
Čo sme tam videli?
Tá diera. Modré svetlo. Skoro, akoby to bolo živé.
Lebo niečo je tam dole. Niečo, čo poslali.
A armáda nechce, aby niekto prišiel na to, čo to je.
Vedela som, že nám klamú, tvária sa, že nás chránia.
Ten chlapec, Caspar, myslíš, že niečo videl?
Nevidel len tak niečo.
Videl tamto.
Dopekla, čo sa deje na Benovej farme?
Neviem.
Ale musíme to zistiť. No tak, poď.
Poznám bezpečné miesto.
Muselo to byť nejaké evakuačné miesto.
Je úplne otvorené.
Čisté. Poďme.
Dobre. Vyklop to.
Čo?
Očividne chceš niečo povedať. Tak to povedz, než sa ti prehreje mozog.
Myslela som, že budeš rád.
Ako my všetci. Teda, po tom všetko, čo sme zažili.
Konečne sme našli Caspara.
Naozaj?
Teda, ako to, že on jediný prežil v tej nemocnici?
- Jediný, čo tam ostal. - Alebo ho tam nechali.
Hej, tak či tak. Prečo?
Pozri, mojím vlastným, asi blbým spôsobom, som ho poznal tak dobre ako vy.
Pozeral som sa mu do očí. Videl strach, čo spôsobujem.
A bolesť.
A hej, robilo mi to dobre. Ale pointou zostáva, že som ho videl.
Keď sa naňho pozriem teraz, vidím... Neviem, nič nevidím. Je akoby prázdny.
Povedz, že nevidíš to isté.
Počuj. Casparove sny nás k nemu priviedli.
Takže budem veriť jeho snom, nech nás povedú kamkoľvek.
Dokážeš to? Veriť mu?
Verím tebe.
Budem nasledovať tvoje sny.
...útoky novších, smrteľnejších mimozemšťanov sa šíria.
Zo severozápadného Pacifiku smerom ku Skalnatým vrchom.
Vzrastajúci výskyt...
- Čo je, moja? - Úroveň amoniaku...
v týchto oblastiach
a zvýšený počet útokov prinútil komunity evakuovať sa
niekedy aj cez zradný terén.
...vojenská a humanitárna pomoc sa šíri, aby vytvorila...
Dobrý večer, Marlene.
...vážna situácia sa vyvíja...
Páči sa.
Pohostinnosť sa skončila.
Prečo mám v dome dvoch utečencov?
A hovorte tichšie. Dvojčatá išli práve spať.
Viem, že to je...
Skrátka... ja viem.
A ver mi, ak by sme mohli ísť inam, išli by...
Ste nebezpeční?
On?
Nie. Preboha, nie.
Lebo hovoria, že áno.
Madam, sľubujem, sme...
Prepáčte, toto je rodinný rozhovor.
Stále sme rodina?
Teda, legálne?
No, aspoňže to.
Marlene, už len rozhovorom s nami riskuješ.
Ani ti neviem povedať, čo to pre mňa znamená.
Ale bude to stáť za to.
Aby sme našli Billyho.
Vy...
Viete, čo sa stalo Billymu? Viete, kde je?
Máme stopu, skutočnú. Potrebujeme len trochu času.
Dáš nám ho?
Nie krása, ale na noc postačí.
- Ďakujeme. - Do svitania.
Bože.
Takže, chceš to prebrať?
Myslíš Billyho?
Hej. Kto je to? Akože jej manžel alebo tak?
Nie, môj manžel.
Môžeme si skrátka sadnúť?
Billy nebol zlý muž. Nie je.
Neklamal, nepodvádzal.
Ale mali sme ťažké obdobie a nikdy sa to neurovnalo.
Rozhovory viedli k hádkam a...
Takže sme sa prestali rozprávať.
Celé mesiace.
Potom jedného dňa povedal, že chce dieťa.
A ja na to: „Sranda, ja chcem rozvod.“
Asi to nebola až taká sranda.
Prišiel sem, bývať u Marlene, svojej staršej sestry.
O dva dni zmizol šerif Tyson a prišli mimozemšťania.
A zmizli aj ostatní a prišla armáda.
A potom zmizol Billy.
Potom si prišiel ty.
Chcela som, aby odišiel.
Ale nie takto.
Mám pocit, že je to celé moja vina.
Môj syn bol chorý.
Bolelo ho telíčko, vieš?
Veľmi.
A chcel som, aby len na chvíľu tá bolesť prešla.
Všetka tá bolesť v nás. Skrátka...
aby prestala.
A potom...
prišiel lekár a oznámil nám to, vieš?
Fakt to s tebou otrasie, keď o niekoho tak prídeš.
Prestane to niekedy?
Dám ti vedieť.
No tak.
Posratý dážď, keď odchádzame z mesta.
- Ako doma. - Vôbec to nie je ako doma.
Po zásoby, hej?
Hej, pozrite sa sem.
Áno! Doplníme sa!
Zabudni na dážď, zadusím sa plastom.
Ostal už len extra veľký. Bude stačiť, ok?
Útoky sa šíria...
A čo radšej toto?
- To je na nič, Pen. Polož to. - Čo? Nie.
Vidíš? Štítky. Úplne nové.
Funguje vôbec?
Bude.
- Dobre, daj mi ho. Dobre? - Nie. Len ho hodíš do koša.
- Pen, daj mi ho. - Nie!
- Pen, pusti ho! - Nie!
To nič.
- To boli oni? - Jasné.
Casp, cítiš ich? Ako predtým v maminej nemocnici. Sú blízko?
No tak, myslel som, že ste prepojení, či tak.
Nič necítim.
To je dobré, nie? Možno odišli.
Doriti! To bolo blízko!
Akoby vnikali do budov.
Nie. Nie, nie.
Hej. Si v pohode. Si v pohode, Pen. Chyť ma za ruky.
Dobre, Pen. Si v pohode.
Vtrhnú sem, hej? A sme terče na strelnici.
Čas na Jediov, Skywalker.
Monty má pravdu. Nemôžeme tu ostať. Poďte.
Doriti!
Casp? Akým smerom? Kadiaľ je to bezpečné?
Tadiaľto.
Dobre, poďme.
Caspar, veď.
Poďte!
Bež!
Doriti! Slepá! Kurva!
Decká, čo teraz?
Tadiaľto!
- Už idú. - Otvor! Choďte, choďte.
Choďte, choďte.
- Rýchlo! - Poď!
Kurva fix.
- Panebože. - Poď, poď, Penny. Tu.
Päť poschodí!
Hej! Dopekla, čo to bolo? Priviedol si nás priamo k nim!
Hej, čo teraz? Čo urobíme?
Casp?
Už ho nebudem počúvať! To kvôli nemu máme problém!
Otvor. Otvor sa! Otvor sa!
Otvor sa! Otvor sa!
- Otvor sa! Otvor! Otvor sa! - Penny.
Otvor sa.
Počujem ich! Prichádzajú!
- Otvor sa! - Verili sme ti a teraz tu trčíme!
Dobre.
Ty a ja. Vľavo, vpravo. Sme v pohode.
Sme v pohode.
Nie, nie sme.
Poďme!
Hej, kamoš. Počul si o tábore Allman?
- Čo je s ním? - Je preč.
Za noc vyhladili celú rotu.
- Doriti. - Haló?
Dopekla, chlapče? Stratil si sa?
Pomoc.
Kde máš rodinu? Sú v poriadku?
Nejde o nich. Ale o mňa.
Niečo mi je.
Nahlásim to.
Si chorý alebo tak?
Nevyzeráš najhoršie.
Čo keby som ťa vzal dnu do ošetrovne?
Nech ťa skontroluje lekár.
Môže byť?
Najprv by mal skontrolovať vášho kamoša.
Čisté.
Mama je na teba hrdá. Choď. Otvor bránu.
Dúfam, že máš pravdu, Clark. Ide do osieho hniezda.
- Pozor! - Doriti!
- Poďme! - Tadiaľto!
Vystúpte z dodávky! Na zem! Okamžite!
Povedal som na zem. Okamžite!
Pokoj.
Skontrolujte ju.
Dopekla. Dosť, že máme nepriateľa, ktorý nie je človek.
Teraz sa musíme báť, že budú nepriateľmi aj ľudia?
- Čistá. - Dobre, poviete mi,
čo ste si, dopekla, mysleli?
Všetkých som vás zhromaždila do stredu.
Ste obkľúčení! Zbrane na zem!
Zahoďte ju, okamžite!
Zbrane na zem!
- Dole! Dole! - Aj vy, desiatnik.
Nech je to deň, keď nikoho nepostrelia.
Dobre. Pomaly!
Pohyb.
- Pekné šoférovanie. - Pekné počítanie.
Mal si pravdu. Sú poddimenzovaní.
Chceš vedieť, koľko ľudí je na vojenskej základni?
Pozeraj sa na jedáleň.
Poďme ju nájsť.
Dopekla, čo to má byť?
- Teda. Zabralo to. - Vravela som.
Každý musí jesť. Aj vrany.
- Pane, blokovaná... - Hej!
Poďakuj za mňa Marlene.
Neviem, či nás ešte bude chcieť vidieť.
Nájdeme Billyho. A aj ostatných.
Hej, vypadnite!
Nechaj si ho. Keby náhodou, dobre?
Zvládneš to.
Nie je to tvoje prvé rodeo.
Poďme, chlapi! Poďme!
Jamila.
Daj si pozor, hej?
Ahoj.
Casp. Pozor na konzervu. Je horúca.
Je ti zima?
Nie. Som v pohode.
Toľko k Parížu, čo?
Poondiate mesto nás skoro zabilo.
Ja som nás skoro zabil.
Snažil si sa, Casp.
Ešte sa liečiš alebo tak, však?
Ešte si spomínaš.
Môžem ti pomôcť rozpamätať sa. Na nás. Nie?
Nechala som si tvoju kresbu.
Po celý ten čas.
Myslela som si, že preto, aby som na teba nezabudla.
Ale po čase mi došlo, že preto, aby som nezabudla na seba.
Tak ako si ma vnímal ty, Casp.
Vďaka tebe som verila.
Ak si to dokázal urobiť pre mňa, ja to dokážem pre teba.
Dobre?
Sú to časti.
Ako sen, na ktorý si nedokážem spomenúť, vieš? Všetko odchádza.
Prvá pesnička, čo sme spolu počúvali. Stará.
Boli sme v autobuse, však?
Áno.
A mal som knihu?
Svoj zošit.
Hej. Spadol a otvoril sa.
Áno.
A potom si...
Spomínam si.
Dobre. Sarah Maliková.
Takáto vysoká. Osem rokov.
Dlhé hnedé vlasy. Kde je?
Viete, napriek tomu, čo ste tam povedali, nie sme nepriateľ.
Pri všetkej úcte, madam, aj by ste ma oklamali.
Patríte k Hnutiu, však?
Nikomu nechceme ublížiť. Dúfam, že to vidíte.
Dvaja muži pri bráne majú otras mozgu.
Chceme len moju dcéru.
Dajte nám ju a odídeme. Vieme, že je tu.
Počujte. Ak tomu nevelíte,
tak nám povedzte kto a porozprávame sa.
Nikto tu nevelí.
- Kto má najvyššiu hodnosť? - Ja.
Ale za dôstojníka ma zvolili. Nie je to oficiálne.
Zvyšok roty presunuli, aby posilnili iné pozície.
Nikto to tu nevedie?
Bránime pozíciu, kým neprídu rozkazy. Plníme si povinnosť.
A preto zamietam vašu žiadosť o ďalšie informácie.
Zamietate žiadosť?
Všetky záležitosti týkajúce sa vojenskej činnosti základne
sú považované za tajné a nemajú byť zdieľané s civilistami.
Dobre.
Je to moja dcéra.
Kde je?
Čo? Tam?
Tu bola...
MANDLA
Pomôžte mi.
Mrzí ma to.
Hej.
Aj mňa.
- Aneesha. - Ježiši.
Aneesha!
Podržte ho.
- Čo to robíš? - Podržte ho!
- Mier naňho. - Takto sa to nerobí.
- Aneesha. - Aha. Propofol.
Čo to robíš?
Bežne by som podala 40 miligramov.
Vo vašom prípade, povedzme 60.
Môžeš mi povedať, aký máš plán?
Bola tam, Clark. V tej miestnosti.
Dám mu poslednú šancu, aby mi povedal, kde je,
než odstránim niečo, čo mu bude po prebudení chýbať.
Aneesha, toto... Toto nie si ty.
Presne toto som! Som jej matka!
Počujte. Aj ja som prišiel o ľudí.
Prišiel som o rodinu. Prišiel... Kurva. Prosím, prestaňte.
Aneesha.
Madam, pr...
Teraz alebo nikdy.
Prosím. Počúvajte. Prosím! Prosím, len...
- Hovorte! - Prosím...
- Kde je? - Nie je tu!
Nie je tu.
Prehľadal som kanceláriu a našiel toto.
Včera so Sarou odišli.
- Mrzí ma to, Aneesha. - Do Oklahomy?
Hej. Nie je to vojenská základňa.
Projekt Idabel?
Čo je to?
Naša ďalšia zastávka.
Neboj sa. Nájdeme ju.
Nie, nenájdete.
Nikdy sa k nej nedostanete.
- Dostali sme sa k vám. - Nechápete.
Projekt Idabel
nie je nejaká poloopustená zastávka ako toto.
Je to epicentrum.
Celé sa to začalo tam.
Počúvajte. Ak tam zobrali vašu dcéru, je preč.
Nedá sa nič robiť.
Poďme. Za mnou.
Milá Rose.
Toto je ten odkaz.
V ktorom sa dočítaš o veciach, ktoré som ti nedokázal povedať na matraci,
lebo som nevedel, ako presne ich povedať.
Teda, stále neviem, ale...
Možno všetky tie veci, čo nás spojili, neboli náhody.
Neboli zhody okolností.
Potreboval som niekoho.
Všetci niekoho potrebujeme, aj keď to nevidíme.
Tie kresby, vízie.
Možno to, čo ich dá dokopy
a zapadnú do seba ako puzzle, si ty.
Ako svetlo.
Čo mi ukazuje cestu.
Perimeter čistý.
Ukazuje mi, čo je uprostred toho celého.
Nasmeruje ma domov.
Preklad titulkov: Jozef Ferencz