Ser ni de här seismiska epicentrumen?
Om vi lägger på utomjordisk aktivitet...
Skalven skedde i områden fria från utomjordingar.
Dr Castillo söker dig.
Låt henne vänta.
I Amazonas orsakades skalven av utomjordisk aktivitet.
Vid Idabel-projekten kom skalven från kratern.
Herregud.
Så de alienfria zonerna är troligtvis inte fria från aliens.
Vi tror att varje epicentrum är bevis på en aktiv utomjordisk livsform.
Men hur?
Hur är det möjligt? Skulle vi inte ha sett dem?
De kan kamouflera sina skepp. Vår teori är att...
De kan kamouflera sig själva?
De kan vara var som helst.
Fru president, vi ville se till att du fick vårt meddelande om livsformen.
- Innan den förstördes visade den sig vara... - En portal.
Jag fick rapporten.
Av forskaren som förstörde vår tillgång.
Mitsuki räddade oss. Hon stoppade jordbävningarna.
- Jag behöver tala med henne. - Hon är inte... tillgänglig.
Är hon inte tillgänglig?
Utomjordingarna omringar oss. Folk dör. Maten tar slut.
- Men miss Yamato är inte tillgänglig? - Inte för att prata.
Nu har du förlorat två av våra skarpaste hjärnor.
Plus forskaren som gick in före.
Stämmer inte det?
Jag behöver data från...
Vart tog den vägen?
Rapporten. Den var precis här.
Det måste finnas en signatur.
Ett mönster.
De är ett nätverk, en svärmstruktur.
Det finns en signal nånstans.
Jag kan kartlägga den. Jag kan spåra signalen om jag hittar den.
Mår du bra?
Vad vill du?
Jag pratade med presidenten.
De ger oss inga data från de andra portalerna.
Varför inte? Livsformerna är ju portaler.
Ett sammankopplat globalt nät. Vi kan kartlägga det.
Deras forskare jobbar på det.
Alla är ense om att du behöver vila. Och då vi inte längre har en tillgång...
Mitsuki...
Jag är nära.
Jag känner det på mig.
Ibland kan ett sammanbrott kännas som ett genombrott.
Vila.
Snälla.
Följ mig.
Vila.
Okej.
Vila.
- Följ mig. - Varför?
Följ mig.
Ingenting.
Ingenting här. Slöseri med tid.
Ett sammanbrott, bara ett...
Fåglar kan känna av jordens magnetfält.
Jag tror att utomjordingarna är kopplade till det.
Allt hänger samman.
Allt har en koppling, Mitsuki.
Till och med du.
Jorda dig själv.
En koppling. Allt har en koppling.
Till vadå?
En koppling till vadå?
- Hallå? Hör du mig? - Allt har en koppling.
Är det nån där?
Pojken på andra sidan.
Han är nyckeln.
Jag måste hitta honom.
- Kan du kolla? - Okej.
Vi förlorar honom. Jag förstår inte.
Vi förlorar honom.
- Pröva adrenalin. - Väck honom.
Backa!
Titta på mig.
- Vad heter du? - Caspar Morrow.
- Var är du? - Frankrike.
Stanna här med oss.
Vad hände?
Jag såg ett ljus.
Ett ljus starkare än nåt jag sett förr.
De angrep mig den här gången, utomjordingarna.
Och ju närmare jag kom ljuset, desto hårdare stred de.
Måste vara nåt de vill skydda.
Kan du ta reda på vad stället är? Vad ljuset betyder?
- Jag vet inte. - WDC vill ha en karta.
Den är inte klar.
Pressa dem inte, Gabriel.
Jag måste tillbaka för att ta reda på vad det är.
Men tänk om du aldrig vaknar igen?
Då har jag förhoppningsvis skadat dem lika mycket som de har skadat mig.
Nej. Ingen gör nåt innan jag pratat med WDC. Förstått?
Tack.
Vad är det?
Om ni inte hittar Sarah på nästa ställe så fortsätter jag leta.
Vi.
Vi fortsätter leta.
Jag kan inte släpa er kors och tvärs så att ni förlorar folk.
Om jag inte kan ta Luke med mig, kan du då ta hand om honom?
- Du behöver inte ens fråga. - Jo.
För min egen skull.
- Jag skulle göra detsamma för Ryder. - Det är jag säker på.
Vadå?
Det är det bästa med dig.
Din styrka, din beslutsamhet.
Sättet som du slåss för det du älskar.
Jag önskar att vi hade mer tid.
Kanske nån dag.
Upp och hoppa, allihop!
Om en kvart ska ni vara packade och klara.
Nu åker vi och hittar Sarah.
Det är ingen fara. Läkaren vill bara ta några prover till.
Hej, Sarah.
Jag vill till mamma.
Jag vet, gumman. Jag vet.
Jag ville prata om skärvan igen.
Jag har redan sagt allt.
Kanske du har råkat glömma nåt?
Det är viktigt att vi vet allt.
Försök minnas.
Vad som helst.
Jag tror att min bror vet hur man pratar med den.
- Vad menar du? - Inte prata, utan känna saker.
Känna saker?
När får jag träffa mamma?
Vi försöker hitta henne.
Vi vill bara kolla att föremålet inte påverkat dig.
Det dröjer inte länge.
Upp med dig.
Det är som tio T-banestationer, men inga spår emellan dem.
Och ni hamnade på samma ställe?
Hans teckningar då?
- Är det ljuset? - Ja.
Det är fragment av stället.
Det betyder inget för nån som inte varit där.
Jag måste in dit igen och lista ut vad det är.
Pussla ihop allt.
Säkert att de andra barnen inte kan hjälpa dig?
Tio olika stationer.
Och Prisha har hört en annan röst.
Eller hur?
Ja, vi kan höra den andra.
Vänta lite. Vem då?
Det är nån annan där ute. Nån de har kommunicerat med.
Vi måste ta reda på vem. Kanske den personen kan hjälpa oss.
Hört nåt av WDC?
Vi har ett möte nu.
Du vet vad jag tycker, Caspar. Men de får avgöra.
Hon vill inte att jag går in.
Hon är faktiskt läkare. Kanske hon vet vad hon snackar om.
Hur hjälper det nån att ta hand om mig?
Det hjälper väl dig?
Tänk om jag följer med dig nästa gång?
- Då kan jag hålla dig ankrad i vår värld. - Vad menar du?
Hur gör man ens det?
Läkarna kan söva mig.
Jag såg Casp i mina drömmar. Det var så vi hittade honom.
- Han var där med mig och utomjordingarna. - Och tänk om du aldrig vaknar?
Jag vaknar.
Det är bara drömmar.
Och Casp sa att åsynen av mig är vad som höll kvar honom i vår värld.
Så det kanske är vårt bästa vapen mot dem.
- Och du är okej med det? - Det är mitt beslut.
Inte hans eller nån annans.
Det kanske är det de vill ha. Det han vill ha.
Dig på andra sidan med dem.
- Jag är inte på deras sida! - Det vet du ju.
Jaså? Alla har märkt att Caspar inte är sig lik.
Sorry, men det är sant, och det vet du.
Alla har haft sina små snack om det.
Jag vet att du riskerar livet varje gång du går...
...vart du än går.
Men du behöver inte dra in nån mer!
Jag vet vad det här handlar om.
Det handlar inte om att jag är en alien eller med dem.
Det handlar om dig och henne.
För du älskar ju Jamila, och det är okej.
Men du behöver inte ta ut det på mig att hon inte älskar dig med.
WDC sa att ni får göra det.
- Vad är det? - Inget, Pen.
Allt är lugnt.
Idabel-projektet?
Vi förväntar oss inte nån idag. Vem är kontaktpunkt?
General Mitchell.
Vi är från Camp Pierce i Colorado. Vi anfölls av Rörelsen.
De tog våra vapen, ammunition. Dödade halva kompaniet.
Sen hörde vi att jägare var på väg och bestämde oss för att dra.
Det här var den närmsta aktiva basen.
Vi var helt utsatta. Dödens lammunge.
Ge mig allas ID.
De stal de andras.
Jag har mitt kvar för att jag inte hade det på mig just då.
Inkräktare i sektion F.
Igen.
Vad fan var det?
Front 1, Front 9, hör ni mig?
Jag behöver genast förstärkning i sydöst.
- Hur många soldater har du? - Ett tiotal.
Kör till basen. Mitt i stan, du ser den nog.
Gör dem redo ifall att vi behöver dem.
Hur långt kvar?
Sex kilometer. Om inte den här muppen leder oss fel.
Jag såg ritningarna. Jag vet inte om de har ändrats.
Tänk om Sarah inte är där?
- Hon är det. - Hur vet du det?
Skärvan.
Jag kan känna den.
Om den är där så är hon där.
Vi fick två av angriparna, båda i uniform och döda när vi kom.
Hittar ingen annan än.
Håll alla hemma.
Lämna civilförsvarssystemet på tillsvidare.
Säkra alla tillgångar.
Kände du igen pojken?
Han var inget minne?
Om du aldrig sett honom förr,
vad tror du då att hände, om inte allt bara var i ditt huvud?
Det var i deras.
Jag var i deras.
Öppna ditt sinne.
Slå dig igenom.
Låt allt komma in.
Förlåt.
För det jag sa.
Hur jag sa det jag sa.
Jag är skyldig mer. Jag är skyldig dig ett tack.
Du reste tvärs över en kontinent,
och du riskerade...
...för mig, och...
Förlåt.
- Tack... - Det var inte för din skull.
Så du behöver inte tacka mig. Eller be om ursäkt.
Du hade rätt.
Om mina känslor.
Om du vill fortsätta riskera ditt liv så bryr jag mig inte.
Men jag bryr mig om hennes.
Jag bryr mig om henne.
Och hela världen är egentligen bara skit.
Jag vet inte ens vad som finns kvar att kämpa för. Förutom henne.
Om du bryr dig det minsta lilla,
så vet du att jag har rätt och gör det enda du kan för henne nu.
Släpp taget.
Vi kommer tillbaka. Vi ska ta dig till din familj.
Kom igen!
Hej.
Det är nåt där ute.
Jag vet inte vad.
Det känns annorlunda.
Så trött på att aldrig få slåss. Vad är poängen?
När tänker du börja lita på mig?
Du är hans backup. Det är din roll i den här striden.
Klarar du det?
Det finns ingen här jag litar mer på än dig.
Vi går ner i stridstriangel.
Titta efter en vattenpump i utkanten av basen.
Om korpralen har rätt så är vi nära.
Håll er nere och med era partners.
De är era livlinor.
Här.
Stanna med Ryder.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig med.
Alla enheter mobiliseras.
Resten av er, kom igen!
Vi behöver fler mannar.
Lugnt och fint.
Smart val.
Håll utkik.
...avvakta. Vi ger er en statusrapport.
Uppfattat, Bravo 2.
Ser ni nån där uppe?
Vi är på väg nu. Ni får en lägesrapport när vi är framme.
Uppfattat, Bravo 2.
Sarah? Gumman?
Vilka är ni?
Två medborgare som söker sina nära och kära.
Ni är inte med militären.
Dina byxor hänger för lågt.
Vilka är ni?
Vem var det ni ropade på? Sarah?
Långt brunt hår?
Så här lång? Åtta eller nio?
- Vet du var hon är? - De förde hit henne igår.
Jag kan hjälpa er hitta henne. Vilka är ni?
- Rörelsen. - Okej.
Släpp ut oss, för vi slåss för samma sak, okej?
Vad tror du att vi gör på den här sidan gallret?
Backa, båda två.
Rör er inte.
Jag tror att hon är på sjukavdelningen. Jag kan visa dig vägen, okej?
Kom.
Shit.
- Jag vill till mamma! - Vi måste gå.
Ge mig den. Jag skjuter bättre.
Om du vill hitta henne, så måste du ge mig den.
Jag var en Navy SEAL. Fyra tjänstgöringar, tränad prickskytt.
- Jag är din bästa chans. - Inkräktare i sektor 3!
Spring när jag säger till. De flyttar nog din dotter.
Vi håller dem stången så länge vi kan.
Okej?
Försiktigt. Håll er nära mig.
Förflyttning till säkerhetsområde.
Uppfattat.
Sarah?
Håll er nära mig.
Skjut inte! Snälla!
Var är min dotter?
Det är dags! Kom igen!
Sarah, det är mamma! Jag kommer och hämtar dig!
Backa!
Släpp pistolen och gå bort från henne.
Billy.
Jag sa förlåt till Monty.
Han hade rätt i att du inte borde följa med.
Casp, jag fortsätter göra samma val.
På bussen, innan vi kraschade, innan vi ens visste att de var här.
Hemma, innan jag lämnade min familj. I kanaltunneln,
när jag övertygade våra vänner att fortsätta leta efter dig.
På sjukhuset.
När vi hittade dig.
Och Monty har rätt.
Det är nåt som är annorlunda med dig nu.
Och det är inte det att jag inte känner igen dig.
Det är att du inte känner igen delar av dig själv, och det gör mig livrädd.
För jag kan se glappet som om det speglas i dina ögon.
Men jag fortsätter göra samma val – att vara med dig.
Då är jag fel val.
Jag vet inte var allt börjar eller slutar,
men jag vill inte att nåt händer dig.
Jag letade inte upp dig bara för att låta dig försvinna igen.
Jag bad dig aldrig leta upp mig.
Var det allt då?
Vill du att jag bara släpper taget?
Skulle du göra det?
FORSKNINGSSTATION
Mitsuki?
- Har du sett Mitsuki? - Nej, inte på flera timmar.
- Shit! - Var är Mitsuki?
Vi har inte sett till henne. Men titta här.
Skeppet är aktiverat som om det kommunicerar igen.
- Det kommer inte därifrån. - Kanske från ett annat skepp?
En koppling. Allt har en koppling.
Om jag kan släppa in dem i mitt huvud, så kan jag ta mig in i deras.
Och vara en med svärmen.
Var en med svärmen.
En med dem.
Ljuset.
Följ ljuset.
Till andra sidan.
Den andra sidan.
Hallå?
Hör du mig?
Var är du?
Det är du.
Pojken.
Vem är du?
Jag såg dig.
Genom portalen.
David Bowie.
Nån kallade mig det en gång i tiden.
Är du...
Är du verklig?
Vad skulle jag annars vara?
En av dem?
Jag är verklig.
Vad är det här för ställe?
Det är hit hjärnan tar mig.
När jag är uppkopplad.
Till dem?
Idag fick jag veta att de är en svärm.
Allihop... ett medvetande.
Så det här är...
Där de ansluter sig.
- Jag vet var vi har varit. - Mitsuki!
Jag vet vart portalerna går.
Moderskeppet.
Undertexter: Borgir Ahlström