Došel kyslík. Dýcháme jedy. Je potřeba pauza.
Tak si ji dejte.
Potřebujete ji i vy.
Vím, co potřebuju.
Takhle už dál nemůžu.
Hele, jste doktorka, ne?
Už ne.
Vím, čím si teď procházíte. I já v téhle válce přišla o blízké, o rodinu.
Proto jsem narukovala. Nezapomeňte, za co bojujeme.
Za vyšší cíl.
Oni toho nenechají.
Ani ona. Nemůžeme se zastavit.
Když už nedokáže jít, tak tady zůstane.
Je to prostě člověk.
Všichni jsme jenom lidi.
Pokud to nechápete, je pro vás válka prohraná.
- Potřebuju ho. Pálí mě plíce. - Mělas ho hodinu.
Už dost!
Co je? Potřebujeme ho.
Ne, nepotřebujeme.
Cokoli potřebujeme, nám poskytnou oni.
- Moje plíce… - Přizpůsobují se novému světu.
To pálení, které cítíš, je zápal, díky kterému tohle dokončíš.
Vpusťte ten vzduch do plic.
Vpusťte ho tam!
Teď.
Jaké to je?
Pálí to.
Fajn.
Má to důvod.
Nějaký důvod má tohle všechno. I to, proč jsou tam naši nepřátelé.
Pokud je necháme vyhrát,
zničí mateřskou loď a s ní i všechny naše milované, co jsou uvnitř.
Jenže když je zastavíme,
když tu válku dnes vyhrajeme,
našim spasitelům tím dokážeme, že jsme jich hodni.
Jste připraveni zasloužit se o vlastní věčnost?
Kamarád mi kdysi řekl, že by bylo na hlavu nebýt na hlavu. A to…
Tohle je totálně na hlavu.
Hele, vím, že vás ten návrat sem děsí.
Děsí nás všechny.
Půjdeme dovnitř, provedete nás bludištěm do středu,
umístíme bombu, vypadneme a hotovo.
Rychlá akce.
- Treve? - Jasně.
To zvládnete.
Přišel jsem tam o Caspara.
Já taky.
Přišla jsem za váma, přeletěla půl světa, abych zjistila, co se mu tam stalo.
Ale už je mi to fuk.
Bojuju za budoucnost.
Za naši. Nás všech.
Vím, že byste nejradši byl kdekoli jinde,
ale když to, co tam je, zničíme,
třeba tím zničíte i všechny ty démony ve své hlavě.
Verno, pojď se na něco podívat.
Je to nanejvýš kilometr odtud.
Je sama.
Matka nám pomáhá.
Rozprostřete se.
Zaútočíme na ni ze všech stran?
Ne.
Zvládnu ji.
Určitě na to stačíš sama?
Rozprostřete se. Najděte ostatní. Utvořte dvojice.
Oni přijdou.
Zastřelte je na potkání.
Ty.
Pojď sem.
Ukaž mi to zranění.
Poslední zkouška.
INVAZE
Pořád nic.
Ani na termovizi.
Určitě je to jejich stezka?
Jo, určitě.
Musíme jít rychleji.
Nemůžeme, Aneesho.
Hej! Něco jsem našel.
Stopy.
Jeden člověk se tu oddělil.
Zbytek lidí se rozdělil do dvojic.
Jsou čerstvé. Okraje jsou ještě ostré.
Po kterých půjdeme? Je jich tady moc.
To byla určitě ona. Verna.
To nemůžeš vědět.
Nikomu by nedovolila odejít, odtrhnout se.
Musela to být ona.
Má namířeno k mateřské lodi.
Já tady taky něco mám.
Ale tohle…
Tohle určitě není od lidí.
Co to sakra je?
- Lovec-zabiják ne. - Asi ten, koho viděla Micuki.
Ale nejsou čerstvé. Už bude pryč.
Starosti nám dělají tihle.
Rozdělíme se a…
Kryjte se!
- Sam! - Dva střelci na jedenácté!
- K zemi! - Další dva na druhé!
Je tam ona?
Vidělas ji? Vernu?
Vidím siluety. Nevím.
Samsonová!
Prostě nevím!
Hej! Zpátky!
To nepotřebujete.
Nemám zbraň.
Vaši kamarádi
mi provedli tohle.
Právě teď vraždí zbytek mé skupiny.
Jsem sama.
A máme společného ještě něco.
Že ano?
Vím, kdo jste.
Dobře.
I já vím, kdo jste.
Vím o vás první poslední, Micuki.
Vím o vás už pěkně dlouho.
Musím říct,
že mě fascinují… ty vaše schopnosti.
Ten váš dar.
Umíte s nimi komunikovat.
Být jako oni.
Určitě je ubíjející žít ve světě lidí, kteří vůbec netuší,
že jste součástí něčeho, co je nad jejich chápání.
Vím, co vám provedli.
Ta jizva na krku.
Vím, jak se tam vzala.
Oni tvrdí, že nás mimozemšťani zabíjejí, ale my známe pravdu, že?
Jak je lidstvo kruté.
Vraždí i mimozemšťani.
Přišla jsem o své známé.
- A už si je nepamatuju, protože… - Co kdybych vám řekla…
že ty lidi, o které jste přišla, můžete získat zpátky?
Že vaši milovaní jsou uvnitř té lodi?
Jejich energie a duše jsou stále naživu.
To není pravda.
Jsou to jenom vzpomínky.
Tomu nevěřím.
Ale i kdyby tomu tak bylo,
přinejmenším by se vám vrátily ty vzpomínky.
Což je víc, než máte teď.
Ne, Micuki?
Zasáhli mě.
Tak.
- Je to zlý? - Střela šla skrz.
Čistý průstřel, ale musím to zaškrtit.
Dobře.
- Můžu? - Jo.
Držte se u mě!
Poslyšte.
Díky, doktorko.
Tady.
Bude to dobrý.
Budeš v pořádku.
Jsem v pohodě. Běž!
Kryjte mě!
Kde je?
Kde je Verna?
Všude.
Vyklop, kde je.
Spása se blíží.
Co to jako znamená?
Vstoupí do lodi a všechny vás zastaví.
Jste jenom součástí zkoušky.
Ona zná cestu dovnitř?
Matka jí pomáhá. Vydala nám jednoho od vás.
Běž, Jasone!
Verna jde k lodi.
A myslím, že je s Micuki.
Jak to víš?
Řekl mi to on. S pomocí Micuki se tam dostane.
Díky tomu, že mluví s mimozemšťany.
Takhle vyhraje.
Musíme ji zastavit. Ukončit to.
Obě máme stejný cíl.
Běž.
Budu tě krýt. Nějak je zabavím.
Za mnou!
Vesmírný oceán.
Už to tu znáte. Přežil jste tady sám.
Teď sám nejste.
- Treve? - No?
Nejste sám.
Najdeme ten temný tunel.
Poslední Casparův čin.
To s tím střepem.
Caspare!
- Když ho odmrštili, měl ho v ruce. A… - Přerušil jejich komunikaci.
Neteče tudy proud. Žádné přenosy signálu.
Veškerá neurální spojení byla přetnula jako mrtvý nerv.
Proto je to černé.
Vyjde to. To s tou bombou.
Vyjde to.
Když takovej malej střípek dokázal tohle, tak…
Jsem geniální. To se ví, ale dlouho to nikdo neřekl.
Musíme bombu dostat k cíli.
Jak je na tom?
Trevante?
Jak jste na tom?
Zvládnete poslední část?
Dva roky.
Byl jsem tady dva roky.
Nemohl jsem spát.
Ani jsem nezavřel oči.
Protože jsem je celou dobu slyšel a cítil.
Všechno se mi vybavilo.
Cítím je i teď.
Slyším je.
Já ne, Treve.
Ale oni tady jsou.
To je jasná věc.
Tak co to dokončit, než nás najdou?
Dva roky.
Treve…
Řekl jste to sám. Nezabili vás ani za dva roky.
Ale měli, protože si smrt zasloužím.
No ale neumřel jste.
Jste tady.
Třeba má důvod, proč vždycky všechno přežijete.
Přežil jste, Treve.
A já taky.
Třeba je důvod, proč jsme se shledali.
Celou tu dobu.
Třeba je osud, abychom tohle všechno skoncovali společně.
Fajn.
Tak jo, holka.
Nejsem malá, ale dobře.
Víš, jak jsem to myslel.
Jasně.
Můžeme, Nikhile.
Nikhile, můžete?
Nikhile?
Co se děje?
- Poslouchejte můj hlas. - Přesně to zažili vojáci na té základně.
Jste tu se mnou.
S námi.
Je uvězněný.
Uvěznily ho vzpomínky.
Hej.
Nikhile.
Nikhile, proberte se.
Nikhile!
Slyšelas to?
Jo.
Slyšela.
Mění se to.
Nový signál.
Nová zpráva.
Co říkají?
Vy na to nesaháte.
Moje mysl by to jinak…
Pak toho vidím až příliš.
Vy vidíte do jejich kolektivního myšlení?
Dotýkáte se moci Boha.
Proč chcete přestat?
Můj mozek to nezvládne.
Není dostatečně silný.
Oni vám dali tohle?
Ten design poznám. Je to od Dharmaxu.
Takhle utlumovali lovce-zabijáky. Zeslabovali jejich schopnosti.
Akorát teď to dělají vám.
Vlastně je to horší. Děláte si to sama.
Držíte se zpátky, když byste měla dělat opak.
Útok.
Tohle říkají.
V té zprávě. „Útok.“
V jejich kolektivním myšlení to zní pořád dokola.
Nikhile, poslouchejte můj hlas.
Jste tady se mnou. S náma.
Treve, řekněte něco.
Treve, prosím. Musíte mu něco…
Ne.
Trevante. Ne.
Vnímejte mě. Trevante.
Trevante!
Dobrý, kamaráde? Chavezi?
Kurva!
- Trevante? Vnímejte mě. Prosím. - Kdo se ke mně přiblíží, umře.
Poslouchejte mě.
Tohle nedělejte. Vraťte se ke mně!
Neotvírej.
Něco tam je.
Stát.
Říkám „stát“, jinak ji zabiju.
Zabilas mýho muže.
Vzalas mi ho.
Lidský život je konečný.
My bojujeme za jeho nekonečnost.
Tak ukonči vlastní život.
Obětuj vlastní život, stejně jako jsi obětovala synovce.
Miloval tě jako mámu, a tys ho zabila pro nic za nic.
- Ona nevidí, co nás čeká. - Vidím všechno.
Všechny ty tvoje lži.
Už od začátku.
Ještě krok, a zabiju ji.
A pak já zabiju tebe.
Pokud chceš svoji rodinu zachránit, tak to uděláš takhle, Aneesho.
Můžete být pospolu v novém světě.
Rozhlídni se!
Oni náš svět ničí.
Akorát jim musíme ukázat, že jsme toho hodni.
Čeho?
Setkání s lidmi, o které jsme přišli.
Akorát musíme projít zkouškou.
Pak je budeme mít zpátky.
A můžou s námi být navěky.
Tak o tohle teda jde, že?
O někoho jsi přišla.
- A všechno sis vymyslela, abys… - Nevymyslela jsem si nic.
Viděla jsem to.
Vidělas jenom to, cos vidět chtěla.
Něco sis vymyslela, protože jsi neskousla pravdu.
Neznáš mě.
Tenhle výraz znám.
I tu bolest.
Málem jsem na ni zapomněla.
Ale tys mi to všechno připomněla.
A vím, že spoušť nezmáčkneš,
protože bez ní se do té lodi nedostaneš.
Ty jsi tak slepá, že si nevidíš ani na špičku nosu.
Micuki, vy jste jí řekla, kam má jít?
Kudy dovnitř?
Jdeme.
Micuki, jdeme.
Musíme je zastavit.
Vám bych neublížila.
Poslouchejte mě. Prosím. Poslouchejte můj hlas.
Tohle nedělejte. Vraťte se ke mně.
Tyhle slova znám.
Přelud.
Není to skutečnost.
Vždycky jsem našel způsob, jak se k tobě dostat.
A teď ses ty dostala ke mně.
Jak jsi to slíbila v tom eurotunelu. Vzpomínáš?
Já viděla tvoji smrt.
- Jo, nějaká moje část umřela. - Ne. To způsobují oni. Ne…
- To nemůže být skutečnost. - Proč?
Volalas mě, když jsem byl v kómatu.
Co se s ním děje?
Když jsi mě držela za ruku, cítilas, že žiju.
A v tu chvíli…
jsem ti poslal vzkaz.
Všemožně jsem se ti snažil říct, abys to nevzdávala.
Aby ses mě držela.
A tys mě chytla za ruku.
A drželas mě.
Hodiny.
Cítil jsem tě.
Nepustilas mě, Jamilo.
A teď jsi tady.
Je pryč?
Odešla od vás?
- Proč jste ji nezastřelila? - Překážela jste.
- Měla jste mě kvůli ní zastřelit. - Vy nejste nepřítel.
Neotvírej.
Prosím, neotvírej.
Hej.
Caspare, dokážeš jim pomoct?
Je to moc silné.
Nezastavím to.
- Jak to, že pomáháš mně? - Jsme propojení, Jamilo.
Vždycky jsme byli. My dva.
Naše spojení nikdo nepřeruší.
Caspare, prosím.
Musí být způsob, jak je zastavit.
Jsou moc silní.
Mimozemšťani.
Znají naše slabiny.
Vědí, jak na nás, jak nás ranit.
Přece mu musíte nějak pomoct.
Je mi líto.
- Zkusili jsme vše. - Ne. Je to můj syn.
Je na světě teprve dva roky.
- Musíte něco udělat. - Udělali jsme maximum.
Vzpomínky, kterých se bojíme.
S nimiž se snažíme vypořádat.
Hej.
Tady všechno řídím já.
A vím, že v tomhle bytě se gambluje.
To vůbec, pane.
- Vím to. - Ne.
Kdo tady organizuje ty sázky?
Chci svý prachy.
Jak jsem řekl, nevím, o čem mluvíte.
Kdo to teda dělá? Vy?
- Tati. - Děsíte nám děti.
- Odejděte. - Tati?
- Odejděte! - Hej!
Pio!
- Pio! - Mami?
Mami?
Musíme ji zastavit, než se k nim dostane.
Pomůžete mi?
Nejste nepřítel, Micuki.
Ani nevím, co jsem.
Podívejte se na mě.
Měla jste pravdu.
Nejsme jako mimozemšťani.
Nepřemýšlíme jako jeden.
Nebojujeme jako jeden.
Neuzdravujeme se jako jeden.
A máme slabiny.
Mami?
Cos provedl?
Kvůli penězům.
Cos provedl?
Pio?
Ale snažíme se pomáhat druhým.
Bojuj se mnou.
Můžeme bojovat společně.
Jo?
To mi řekl jako poslední.
Clark.
„Budeme se snažit.“
Slíbili jsme si, že se budeme snažit.
Pojďme.
Jdete?
Micuki?
Je mi líto.
Blíží se.
Jak jsi tady přežil?
Co říkáte teď?
Útok.
Nikhile.
Micuki.
Ne.
Micuki.
Ne. Pardon.
Tohle nemůžeme udělat. Já nemůžu.
Nedovolím vám to!
Táhněte!
Micuki!
Micuki, prober se! Micuki!
Prober se!
Omlouvám se!
Micuki!
Je tohle skutečnost?
Snažil ses mě zachránit?
Micuki.
Proč jsi mi to neřekl?
Záleželo…
by na tom?
Ano, záleželo.
Je pozdě.
Vždycky všechny zradím.
Vždycky všechno zničím.
Krucinál.
Caspare, ne.
Vzpomíná.
Na to, jak jsi tady umřel.
Jak jsem říkal,
znají naše slabiny.
To, s čím jsme se nevypořádali.
Měla jsem to za uzavřené.
Vážně.
Ale když jsem uviděla Trevanteho, všechno se mi to vrátilo.
Jsem zde, abych to tady zničila. Kvůli tomu, co ti provedli.
Já věděl, že přijdeš.
Pořád jsem tomu věřil.
Stejně jako jsi ty věřila mně.
Teď už to chápu.
Už to všechno chápu.
To s tebou se nemůžu vypořádat.
Jsi moje nejtíživější vzpomínka, Caspe.
Jsi moje slabina.
Jamilo?
Nevyrovnala jsem se s tím.
Nevyrovnala.
Jamilo?
Jamilo.
Co děláš?
Jamilo.
Vyrovnávám se s tím.
Sbohem, Caspare.
Sakra.
Micuki!
Musím jim pomoct!
Utíkejte, Micuki!
Nestihnu to.
To je…
Micuki.
Zahání je.
Láká je k sobě.
Pomáhá nám.
Tak je pojďme dodělat.
Pojďte si pro mě.
Jdeme.
Umřel zbytečně.
Můj muž.
Jeho i ostatní jsi zabila úplně zbytečně!
Umřeli za život v lepším světě. Z toho důvodu umřete všichni.
Caspar.
Tady jsem o něj přišel.
Tady ho zanecháme.
Minulost hoďte za hlavu.
Jo, a setsakramentsky rychle.
Tak mizíme.
Zajdeme pro Micuki.
Ona nás před nimi brání.
- Když se přiblížíme… - Bez ní neodejdu.
Znovu už ji neopustím.
Dobře.
Dobře. V pohodě.
Běžte.
Micuki!
Micuki! Kde jsi?
Micuki!
Jsem tady!
Micuki!
Umírá.
Povedlo se to.
Micuki.
Micuki!
Otevři svoji mysl.
Vzpomněla sis, co to je?
Podvol se tomu.
Budou mi chybět východy slunce.
I ty můžeš být svobodná.
Vím, že nesnášíš loučení.
Miluju tě.
Micuki.
Musíme ven.
Musíme ven. Jdeme.
Je po všem, Verno.
Všechno jste zničili.
Akorát jsem chtěla vidět svoji sestru.
Jak jsme na tom?
Jednotky na severu Afriky lovce-zabijáky opět zastavují.
Jednotky KSO na východním pobřeží hlásí totéž.
Mateřská loď nevysílá.
Jejich nervová síť je mrtvá.
Lovci-zabijáci jednají sami.
- Bez signálů. - A kolektivní mysli.
Bez centrály.
Teď jde o fér boj.
Pane?
V mrtvé zóně jsme zachytili pohyb.
Na termovizi. Lidé.
Naši?
Nevíme jistě.
Novinky z fronty.
Boje se proměnily. Vojska nyní…
Vítězství v provincii Tchien-ťin.
Naše jednotky začaly vetřelce porážet.
Množství toxického vzduchu u bran
se poprvé za několik let snižuje a lidstvo tak…
K branám dvě a pět dorazily posily.
Vojáci jednu skupinu zatlačili až dovnitř brány.
Vedení KSO potvrdilo, že mimozemšťané bojují jednotlivě…
Strategie bojů proti odpojeným lovcům-zabijákům
je prozatím úspěšná…
Velitel Cole do služby.
Fregatní kapitán Cole.
V kvadrantu šest nic.
Hledejte dál.
Někde tam být musí.
Možná byste se měl vyspat.
Až ji najdeme.
Mami!
Moc mě to mrzí.
Tohle je od vašeho táty.
Napsal to vám všem.
Už to skončilo, mami?
Nevím.
Ale ať se stane cokoliv…
překonáme to společně.
Pojďme.
ZEMĚ – PRVNÍ DEN PO KONCI INVAZE
Překlad titulků: Karel Himmer