Vi er løbet tør for ilt. Luften er giftig. Vi må hvile os.
- Så hvil jer. - Det har du også brug for.
Jeg ved, hvad jeg har brug for.
Jeg kan ikke mere.
Du er jo læge, ikke?
- Ikke længere. - Jeg forstår godt, hvordan du har det.
Jeg har også mistet familiemedlemmer i krigen. Det var derfor, jeg meldte mig.
Men glem ikke, hvad vi kæmper for.
- Vi skal beskytte missionen. - De stopper ikke.
Hun stopper ikke. Vi må ikke stoppe.
Kan han ikke følge med, er det bare sådan.
Han er kun et menneske.
Vi er kun mennesker.
Hvis du glemmer det, har du allerede tabt krigen.
- Jeg har brug for det. - Du har haft en time.
Mine lunger brænder.
Afslut!
- Hvad laver du? Vi har brug for det. - Nej, det har vi ikke!
Det, vi har brug for, giver de os.
- Men mine lunger… - De tilpasser sig den nye verden.
Den ild, du mærker brænde, er brændstof, du skal bruge til at afslutte det her.
Træk luften ned i lungerne.
Træk den ind!
Nu.
Hvordan føles det?
Det brænder.
Godt. Det er der en årsag til.
Der er en årsag til alt det her.
Selv vores fjender derude.
Hvis vi lader dem vinde,
udsletter de moderskibet og alle vores kære derinde.
Men hvis vi stopper dem,
og hvis vi vinder krigen i dag,
viser vi vore frelsere, at vi er værdige.
Er I klar til at gøre jer fortjent til jeres evighed?
Min ven sagde, at det ville være sindssygt ikke at være lidt sindssyg.
Det her er fandeme sindssygt.
Jeg ved godt, du er skræmt over at være her igen. Det er vi alle sammen.
Vi går derind, du fører os igennem labyrinten,
vi smider bomben, kommer ud, og så er det slut. Ind og ud igen.
- Trev? - Ja.
Du kan godt.
Jeg mistede Caspar derinde.
Det gjorde jeg også.
Jeg opsøgte dig.
Jeg fløj om på den anden side af Jorden for at finde ud af, hvad der skete.
Nu er jeg ligeglad.
Jeg kæmper for fremtiden, Trev. Vores fremtid. Os alle sammen.
Det er det sidste sted, du ønsker at være, men hvis vi smadrer det, der er derinde,
kan du måske slippe af med de spøgelser, der plager dig.
Verna, du må hellere se det her.
Der er under en kilometer. Hun er alene.
Moderen er med os.
Spred jer.
Angrib hende fra alle sider?
Nej. Jeg tager mig af hende.
Klarer du dig alene?
Spred jer. Find de andre.
Gå i makkerpar. De er på vej.
Skyd dem, når I ser dem.
Dig.
Kom her. Lad mig se såret.
Den sidste prøve.
Stadig intet. Ingen varmesignaler.
- Er det nu den rigtige sti? - Ja, det er jeg sikker på.
- Vi må komme hurtigere frem. - Det kan vi ikke, Aneesha.
Jeg har fundet noget. Fodspor.
Det ene spor ændrer retning her. De andre deler sig i par.
Sporene er friske.
Hvilket skal vi følge?
Der er for mange.
- Det må være hende. Verna. - Det kan du ikke vide.
Hun lader ikke nogen gå på egen hånd.
Det er hende.
Hun er på vej til moderskibet.
Jeg tror, der er noget her.
Men det her…
Det er helt klart ikke fra et menneske.
Hvad fanden er det?
Ikke en jægerdræber.
Det må være et af de væsener, Mitsuki så.
Sporet er gammelt, så det er for længst væk.
Vi bekymrer os om de her.
Vi deler os og…
Gå i dækning!
- Sam! - Der er to fjender klokken 11.
- Duk jer! - Der er to på vej klokken to.
Er hun der?
- Kan du se Verna? - Jeg kan kun se silhuetter.
Samson!
Jeg ved det ikke.
Kom tilbage!
Den har du ikke brug for. Jeg er ubevæbnet.
Dine venner… De gjorde det her mod mig.
De dræber resten af mine folk lige nu.
Jeg er helt alene.
Det er ikke det eneste, vi har tilfælles.
Er det vel?
Jeg ved, hvem du er.
Godt.
Jeg ved også, hvem du er.
Jeg ved alt om dig, Mitsuki.
Jeg har kendt til dig i rigtig lang tid.
Jeg må sige, at jeg er dybt fascineret af dine kræfter.
Din evne.
Til at kommunikere med dem.
At være som dem.
Det må være svært at leve i en verden fuld af mennesker, der ikke begriber,
at du er en del af noget, der er så meget større end dem.
Jeg ved, hvad de gjorde ved dig.
Arret i din nakke.
Jeg ved, hvor du har det fra.
De siger, at rumvæsenerne dræber, men vi kender sandheden, ikke?
Vi ved, hvor grusomme mennesker er.
Jeg har også set væsenerne dræbe. Jeg har mistet mine kære.
Jeg kan ikke engang huske dem nu, fordi…
Hvad, hvis jeg fortæller dig…
…at dem, du har mistet, kan du få tilbage?
At dine kære er om bord på det skib?
Deres ånd og sjæl er i allerhøjeste grad stadig i live.
Det passer ikke.
- Det er bare minder. - Det tror jeg ikke.
Men selv hvis jeg troede det,
ville du i det mindste stadig have mindet om dem.
Det er mere, end du har nu.
Er det ikke, Mitsuki?
Jeg er såret.
Okay.
- Er det slemt? - Kuglen gik lige igennem.
Vi må afskære blodomløbet.
Okay.
- Er du klar? - Ja.
Hold jer til mig!
Tak.
Her.
Det skal nok gå.
Du klarer den.
Jeg er okay! Af sted!
Dæk mig!
Hvor er hun? Hvor er Verna?
Overalt.
Sig, hvor hun er.
Frelsen er på vej.
Hvad skal det betyde?
Hun går om bord på skibet, og så stopper hun jer.
I var bare en del af prøven.
Hvordan vil hun komme ind?
Moderen er med hende.
Hun gav os en af jeres.
Løb, Jason!
Verna er på vej til skibet, og jeg tror, hun har Mitsuki.
Hvor ved du det fra?
Det fortalte han mig. Mitsuki skal få hende ind.
Med hende kan hun kommunikere med væsenerne, så hun kan vinde.
Vi må stoppe hende og få det her afsluttet.
Vi har den samme mission, vi to.
Af sted.
Jeg dækker dig og holder dem beskæftiget.
Følg efter mig!
Det kosmiske ocean.
Du har gjort det før. Du overlevede herinde helt alene.
Nu er du ikke alene.
- Trev? - Ja.
Du er ikke alene.
Skal vi finde den mørke tunnel?
Det var det sidste, Caspar gjorde.
Med skårspidsen.
Caspar!
Da han blev kastet tilbage, havde han den i hånden, og…
Det afskar kommunikationen.
Der er ingen strøm her. Ingen transmissioner.
Alle de neurale signaler er afskåret som i en død nerve.
Det er derfor, der er mørkt.
Den skal nok virke. Bomben.
Den skal nok virke.
Hvis den lille skårspids, du havde, kunne gøre det her, så…
Jeg er sgu genial. Det er der jo ikke noget nyt i, men alligevel.
Vi skal bare have bomben frem til målet.
Hvordan har han det?
Trevante?
Hvordan har du det?
Er du klar til det sidste stræk?
Det var to år.
Jeg var herinde i to år.
Jeg kunne ikke sove.
Jeg lukkede ikke engang øjnene.
For jeg kunne hele tiden høre dem og mærke dem.
Nu husker jeg det hele.
Jeg kan stadig mærke dem.
- Jeg kan stadig høre dem. - Jeg kan ikke høre noget.
- Men de er her stadig. - Ja, de er sgu så.
Så skal vi ikke klare det her, inden de finder os?
To år. Trev…
Du sagde det selv. I løbet af to år kunne de ikke dræbe dig.
Det skulle de have gjort, for jeg fortjener at dø.
Jamen du døde ikke.
Og nu er du her.
Det er der måske en grund til. Måske er der en grund til, at du overlever.
Du overlevede, Trev.
Det gjorde jeg også.
Måske er der en grund til, at vi fandt hinanden igen.
Efter al den tid.
Måske var det meningen, at vi sammen skulle sætte en stopper for alt det her.
Okay.
Godt, lille ven.
- Jeg er stadig ikke lille, men ja. - Du ved, hvad jeg mener.
Okay.
Vi er klar, Nikhil.
Nikhil, er du klar?
Nikhil?
Hvad sker der?
Lyt til min stemme.
Det var det, soldaterne var ude for på basen.
Du er her sammen med mig. Sammen med os.
Han er fanget.
Han er fanget i et minde.
Hej.
Nikhil.
Nikhil, vågn op.
Nikhil!
Kan du høre det?
Ja.
Det kan jeg godt.
Den ændrer sig.
Det er et nyt signal. Et nyt budskab.
Hvad er det?
Rører du ikke ved den?
Hvis jeg gør det, bliver mit sind… Så ser jeg for meget.
Kan du se ind i den fælles bevidsthed?
Røre ved Guds kraft.
Hvorfor holder du op?
Mit sind kan ikke holde til det. Det er ikke stærkt nok.
Har de sat den på dig?
Jeg kan kende designet. Den er fra Dharmax.
Det var sådan, de tæmmede jægerdræberne og dæmpede deres kræfter.
Nu gør de det mod dig.
Eller værre endnu. Du gør det mod dig selv.
Du holder igen, når du burde give det frit løb.
Angrib.
Det er signalet. Budskabet. "Angrib."
Det er det, den fælles bevidsthed gentager.
Nikhil, lyt til min stemme.
Du er her sammen med mig. Sammen med os.
Trev, sig noget.
Kom nu, Trev. Du må…
Nej, nej.
Trevante. Nej, Trevante.
Bliv hos mig. Trevante.
Trevante!
Er du uskadt? Chavez?
Fuck!
Trevante? Kom tilbage til mig.
- Lyt til min stemme. - Alle, der kommer tæt på mig, dør.
Lyt til min stemme.
Lad nu være. Kom tilbage til mig!
I må ikke lukke op.
Der er noget derude.
Kom ikke nærmere.
Stop, eller jeg dræber hende.
Du dræbte min mand.
Du tog ham fra mig.
Menneskets liv er begrænset.
Vi kæmper for det uendelige.
Så opgiv dit liv.
Du kan jo ofre dit liv, som du ofrede din nevø.
Han elskede dig som sin egen mor, og du dræbte ham uden grund.
- Hun kan ikke se, hvad der kommer. - Jeg kan se det hele.
Jeg kan se lige igennem alle dine løgne. Helt fra begyndelsen.
Hvis du kommer ét skridt nærmere, dræber jeg hende.
Og så dræber jeg dig.
Hvis du vil redde din familie, er det her din eneste chance, Aneesha.
I kan være sammen i den nye verden.
Se dig dog omkring! De tager livet af vores verden.
Vi skal bare vise dem, at vi er værdige.
Værdige til hvad?
En genforening med alle dem, vi har mistet.
Vi skal bare… vise vores værd.
Og så får vi dem tilbage.
Så kan vi være sammen med dem for evigt.
Det er det, det handler om, ikke?
Du har mistet nogen.
- Du fandt på alt det her, så du kunne… - Jeg har ikke fundet på noget. Jeg så…
Du så det, du gerne ville se.
Du fandt på løgne, fordi du ikke kunne holde til sandheden.
Du kender mig ikke.
Jeg kender det blik.
Jeg kender smerten.
Jeg havde næsten glemt den…
…indtil du bragte den frem igen.
Og jeg ved, at du ikke trykker på aftrækkeren.
For hun er din nøgle til skibet.
Du er så blind, at du ikke kan se det, der er lige foran dig.
Mitsuki, har du fortalt hende, hvor hun skal gå hen?
Vejen ind?
Kom så.
Mitsuki, kom nu.
Vi må stoppe dem.
Jeg ville ikke gøre dig noget.
Lyt til min stemme. Kom nu. Bare lyt til min stemme.
Lad nu være. Kom tilbage til mig.
De ord har jeg hørt før.
Ikke virkeligt. Det her er ikke virkeligt.
Jeg har altid fundet ud af at nå frem til dig.
Nu har du fundet ud af at nå frem til mig.
Det er ligesom dit løfte i Eurotunnellen. Kan du huske det?
Jeg så dig dø.
- Ja, en del af mig døde. - Det her er dem. Det er ikke…
- Det kan ikke være virkeligt. - Hvorfor ikke?
Du fik kontakt til mig, da jeg lå i koma.
Hvad sker der?
Du kunne mærke, jeg var i live, da du holdt mig i hånden.
I det øjeblik…
…sendte jeg dig en besked.
Af alle kræfter forsøgte jeg at sige til dig, at du ikke måtte give op.
Ikke give slip.
Og du holdt mig i hånden.
Du holdt fast.
I timevis.
Jeg kunne stadig mærke dig.
Du gav aldrig slip, Jam.
Og nu står du her.
Er hun væk?
Efterlod hun dig?
- Hvorfor skød du hende ikke? - Jeg havde ikke frit skud.
- Hvorfor skød du så ikke mig først? - Du er ikke fjenden, Mitsuki.
I må ikke lukke op.
Luk nu ikke op.
Hej.
Caspar, kan du hjælpe dem?
Det er for voldsomt. Jeg kan ikke stoppe det.
- Hvordan hjælper du mig så? - Fordi vi er forbundne, Jam.
Det har vi to altid været.
Det er der intet, der kan stoppe.
Caspar, jeg beder dig. Der må være en måde at stoppe det på.
De er for stærke.
Rumvæsenerne. De kender vores svagheder.
De ved, hvor de skal ramme os og skade os.
I må da kunne gøre noget.
- Beklager. Vi har forsøgt alt… - Nej. Sig ikke sådan om min søn.
Han har kun været her i verden i to år.
- I bliver nødt til at gøre noget. - Vi har gjort alt, hvad vi kan.
De minder, vi frygter mest.
Alt det, vi har forsøgt at glemme.
Hej.
Jeg kører markedet her. Jeg ved, at der bliver gamblet her i lejligheden.
Ingen gambler her.
- Jeg ved det. - Lad være.
Så hvem er det, der driver hasard her?
Jeg vil have mine penge.
Jeg aner som sagt ikke, hvad du taler om.
Hvem er det? Er det dig?
- Far… - Du gør børnene bange.
- Gå så. - Far?
Gå så. Ud!
Pia!
- Pia! - Mor…
Mor.
Vi må stoppe hende, før hun når frem til dem.
Vil du hjælpe mig?
Du er ikke fjenden, Mitsuki.
Jeg ved ikke, hvad jeg er.
Se på mig.
Du havde ret. Vi er ikke ligesom rumvæsenerne.
Vi tænker ikke som én.
Vi kæmper ikke som én.
Og vi heler ikke som én.
Og vi har svaghed.
Mor.
Hvad har du gjort?
For penge…
Hvad har du gjort?
Pia?
Men vi bliver ved med at prøve for hinandens skyld.
Kæmp sammen med mig.
Vi kan kæmpe sammen.
Ikke?
Det var det sidste, han sagde til mig. Clark.
"Bliv ved med at prøve."
Vi lovede at blive ved med at prøve.
Kom.
Kommer du?
Mitsuki?
Beklager.
De nærmer sig.
Hvordan har du overlevet her?
Hvad siger du nu?
Angrib.
Nikhil.
Mitsuki.
Nej, nej.
Mitsuki.
Nej. Undskyld. Nej.
Vi må ikke gøre det. Jeg kan ikke.
Jeg kan ikke lade jer gør det!
Fuck af!
Mitsuki!
Mitsuki, vågn op! Mitsuki!
Vågn op!
Undskyld.
Mitsuki!
Er det her virkeligt?
Prøvede du at redde mig?
Mitsuki.
Hvorfor sagde du det ikke?
Ville det…
…have ændret noget?
Ja, det ville det.
Det er for sent.
Jeg forråder alle.
Jeg ødelægger alting.
Pokkers.
Caspar, nej.
Han husker…
…da du døde herinde.
Som sagt… kender de vores svagheder.
De ting, vi aldrig glemte.
Jeg troede, jeg havde lagt det bag mig. Det troede jeg virkelig.
Men da jeg så Trevante, vendte det hele tilbage.
Jeg tog hertil for at udslette skibet på grund af det, det gjorde mod dig.
Jeg vidste, du ville komme.
Jeg mistede aldrig troen.
- Ligesom du aldrig mistede troen på mig. - Nu kan jeg se det.
Jeg kan se det hele.
Du er det, jeg ikke kan glemme.
Du er mit sværeste minde, Casp.
Du er min svaghed.
Jam?
Jeg gav aldrig slip på dig.
Jam?
Jam.
Hvad laver du?
Jam.
Jeg giver slip på dig.
Farvel, Caspar.
Pokkers.
Mitsuki!
Jeg må hjælpe dem!
Løb, Mitsuki!
Jeg kan ikke nå derhen.
Det er…
…Mitsuki.
Hun lokker dem væk.
Hen til hende.
- Hun giver os en chance. - Så lad os gøre det af med dem.
Kom og tag mig.
Kom så.
Han døde uden grund.
Min mand.
Du dræbte ham og alle de andre helt uden grund!
De døde for en bedre verden.
I dør alle sammen for den.
Caspar.
- Det var her, jeg mistede ham. - Det er her, vi efterlader ham.
Fortid er fortid, Trev.
Lad det være en fjern ganske snart.
Så lad os komme ud.
Vi må hente Mitsuki.
Hun holder væsenerne væk fra os.
- Hvis vi nærmer os dem… - Jeg går ikke uden hende.
Jeg forlader hende ikke en gang til.
Okay.
Okay. Det er helt fint.
Af sted.
Mitsuki!
Mitsuki! Hvor er du?
Mitsuki!
Jeg er her!
Mitsuki!
Den er ved at dø.
Vi klarede det.
Mitsuki.
Mitsuki!
Åbn dit sind.
Kom du i tanke om, hvad det er?
Luk det hele ind.
Jeg kommer til at savne solopgangen.
Du kan være fri.
Jeg ved, du hader det her.
Så jeg elsker dig.
Mitsuki.
Vi må se at komme ud.
Vi må ud herfra. Kom så. Af sted!
Det er slut, Verna.
I har ødelagt det hele.
Jeg ville bare se min søster.
Hvad er status?
Ifølge meldinger fra Nordafrika stopper vores tropper jægerdræberne igen.
Det bekræftes også af WDC-styrker på østkysten.
Moderskibet transmitterer ikke længere. Alle deres neurale netværk er gået ned.
Jægerdræberne opererer på egen hånd.
- Intet signal. - Ingen fælles bevidsthed.
- Ingen centralkommando. - Nu er det en fair kamp.
Hr. præsident.
Vi opfanger bevægelser i den døde zone. Varmesignaler. Mennesker.
- Er det vores folk? - Vi er ikke sikre.
Ifølge forlydender fra fronten
er kamplykken vendt, og menneskelige styrker er nu…
Den første sejr er sikret i Tianjin-provinsen.
Vores tropper tvinger nu invasionsstyrken tilbage.
Mængden af gift i luften ved portalerne
er faldende for første gang i årevis, så menneskeheden…
Forstærkninger er ankommet til portalzone 2 og 5.
Soldaterne formåede at presse en gruppe hele vejen tilbage til portalen.
Embedsmænd fra WDC bekræfter, at rumvæsenerne nu kæmper på egen hånd.
Det tyder på, at strategien
mod jægerdræberne uden forbindelse til den fælles bevidsthed har været vellykket…
Seniorsergent Cole stiller til tjeneste.
Du mener orlogskaptajn Cole.
- Intet i kvadrant 6. - Bliv ved med at lede.
- Hun må være derude et sted. - Måske skulle De få sovet.
Ikke før vi finder hende.
Mor!
Jeg er virkelig ked af det.
Det her er fra jeres far.
Han skrev det til jer alle tre.
Er det overstået, mor?
Jeg ved det ikke.
Men uanset hvad der sker…
…kommer vi igennem det sammen.
Kom.
JORDEN - DAG 1, EFTER INVASIONEN
Tekster af: Eskil Hein