Meil on hapnik otsas. Õhk on liiga mürgine. Peame puhkama.
Puhake siis.
Sina pead puhkama.
Ma tean, mida tegema pean.
Ma ei saa sedasi jätkata!
Hei! Sa oled arst, eks?
Enam pole.
Kuule, ma mõistan, mida sa tunned. Minagi kaotasin selles sõjas pereliikmeid.
Seetõttu ma sõduriks hakkasingi.
Aga ära unusta meie eesmärki. Tulime suuremat missiooni kaitsma.
Nad ei peatu.
Verna ei peatu. Me ei saa peatuda.
Kui see sõdur ei suuda sammu pidada, siis pole parata.
Ta on lihtsalt inimene.
Me oleme lihtsalt inimesed.
Kui kaotad selle silmist, oled juba sõja kaotanud.
- Vajan seda! - Tund aega said!
Mu kopsud tulitavad!
Aitab!
Mida sa teed? Me vajame seda.
Ei! Ei vaja.
Nendelt saame kõik, mida vajame.
- Aga mu kopsud… - Need kohanevad uue maailmaga.
Tuli, mida sa tunned, on asja lõpule viimiseks vajalik ajend.
Laske see õhk oma kopsudesse.
Laske see sisse!
Niisiis…
Mis tunne on?
Tulitab.
Tore.
See on asja pärast nii.
Kõik on siin asja pärast.
Isegi meie vaenlased seal.
Kui me laseme neil võita,
hävitavad nad emalaeva ja kõik meie omaksed selle sees.
Aga kui peatame nad,
kui me võidame täna selle sõja,
siis tõestame oma Lunastajatele, et oleme väärilised.
Kas olete valmis oma igavikku ära teenima?
Mu sõber ütles, et jabur oleks tänapäeval mitte veidi jabur olla. Ja see…
See siin on täiesti jabur, kurat.
Kuule, ma tean, et siia naasmine kohutab sind.
Nagu meid kõiki.
Läheme sisse, sa viid meid labürindi keskele,
paneme pommi, lahkume ja ongi tehtud.
Sisse-välja.
- Trev? - Jah.
Sa suudad seda teha.
Ma kaotasin seal Caspari.
Mina ka.
Ma tulin su juurde,
lendasin maailma teisest otsast kohale, et kuulda, mis temaga seal juhtus.
Ma ei hooli enam sellest.
Ma võitlen tuleviku nimel.
Meie kõigi tuleviku nimel.
See on küll viimane koht maailmas, kus sa olla tahaksid,
aga kui hävitame selle, mis seal sees on,
siis ehk vabaned ka sina oma kummitusest.
Verna, sa peaksid seda nägema.
Maksimaalselt 800 m kaugusel vist.
Ta on üksi.
Ema kannab hoolt.
Hargnege.
Ja ründame teda igalt küljelt?
Ei.
Ma tegelen temaga.
Kindel, et tuled üksi toime?
Hargnege. Leidke teised üles.
Kahesed tiimid.
Nad tulevad.
Laske nad maha kohe, kui näete.
Sina!
Tule siia.
Näita oma haava.
Viimane test.
Ikka ei midagi. Soojussignatuure pole.
Kindel, et see on nende rada?
Jah, olen kindel.
Peame kiiremini minema.
Ei saa, Aneesha.
Hei! Siin on midagi.
Jalajäljed.
Üks isik eraldus siin.
Ülejäänud hargnesid kahestes tiimides.
Värsked jäljed, servad on veel teravad.
Millistele järgneme?
Neid on liiga palju.
See on kindla peale tema. Verna.
Sa ei tea seda.
Ta ei laseks kellelgi taganeda, lahku lüüa.
Need on tema jäljed.
Ta läheb emalaeva suunas.
Siin on vist midagi.
Aga see…
See pole kindlalt inimese jälg.
Mis kuradi asi selle tegi?
Mitte kütt-tapja.
Küllap üks tulnukatest, keda Mitsuki nägi.
Jälg pole värske. Selle jätja lahkus ammu.
Peame teiste pärast muretsema.
Hargneme ja…
Varjuge!
- Sam! - Kaks tulistajat üheteistkümne peal.
- Püsige maadligi! - Kaks tulevad kahe peal.
Kas ta on seal?
Kas sa näed teda? Vernat?
Ma ei tea, näen inimkogusid.
Samson!
Ma ei tea.
Hei, tule tagasi!
Sa ei vaja seda.
Ma olen relvitu.
Su sõbrad
tegid minuga nii.
Nad tapavad praegu mu ülejäänud mehi.
Ma olen ihuüksi.
Aga see pole meie ainus ühine tunnus.
Või mis?
Ma tean, kes sa oled.
Tore.
Ma tean, kes sina oled ka.
Ma tean su kohta kõike, Mitsuki.
Ma olen tükk aega sinust teadnud.
Pean ütlema,
et minus äratavad suurt huvi su võimed.
Sinu anne.
Nendega suhelda.
Nende moodi olla.
Küllap on raske elada maailmas, mis on täis inimesi, kel pole aimugi,
et sa oled osa millestki, mis on neist palju suurem.
Ma tean, mida nad sinuga tegid.
See arm su kaelal.
Ma tean, kus sa selle said.
Nad nimetavad tulnukaid tapjateks, aga meie teame ju tõtt, eks?
Me teame inimkonna julmust.
Ma olen ka tulnukaid tapmas näinud.
Ma olen inimesi kaotanud. Inimesi, keda ma isegi ei mäleta, sest…
Aga kui ma ütleksin sulle…
et igaühe, kelle sa kaotasid,
võid tagasi saada?
Et su omaksed on seal laeva sees?
Nende vaim, nende hinged on siiani täitsa elus.
See pole tõsi.
Need on vaid mälestused.
Ma ei usu seda.
Aga kui usuksingi,
oleks vähemalt mälestus neist alles.
Praegu pole sul sedagi.
On ju nii, Mitsuki?
Pihta sain.
Olgu.
- Kas seis on halb? - Kuul läks läbi.
Haav on puhas, aga peame selle vereringest eraldama.
Olgu.
- Valmis? - Jah.
Püsige minuga!
Kuule…
Aitäh, doktor.
Võta.
Pole viga.
Sa saad terveks.
Ma olen kombes! Minge!
Tehke mulle katet!
Kus ta on?
Kus Verna on?
Kõikjal.
Ütle mulle, kus ta on!
Pääsemine on tulemas.
Mida see tähendama peaks?
Ta läheb laeva sisse ja peatab teid kõiki.
Te olite lihtsalt osa testist.
Kuidas ta laeva sisse saab?
Ema kannab hoolt. Ta andis meile ühe teie omadest.
Jookse, Jason!
Verna läheb laeva juurde.
Ja Mitsuki on vist tema käes.
Kuidas sa seda tead?
See mees just ütles. Mitsuki abil pääseb Verna sisse.
Nii saab ta tulnukatega suhelda.
Nii saab ta võita.
Peame ta peatama. Sellega lõpu tegema.
Meil sinuga on üks ja sama eesmärk.
Mine.
Ma teen sulle katet, hõivan nende tähelepanu.
Minu juurde!
Kosmiline ookean.
Sa oled seda varem teinud. Püsisid siin üksi elus.
Nüüd pole sa üksi.
- Trev? - Jah.
Sa pole üksi.
Otsime pimeda käigu üles, eks?
See oli Caspari viimane tegu.
Killuga.
Caspar!
Tal oli see käes, kui eemale lendas. Ja…
See katkestas side.
Siin pole läbivat voolu ega ülekandeid.
Kõik neurosignaalid on katkenud, nagu surnud närvirakk oleks.
Seetõttu ongi pime.
Küll see toimib.
Pomm.
Küll see toimib.
Kui teie kuradi killujupike tegi nii, siis…
Ma olen pagana geenius. See pole uudis, aga vahel tuleb korrata.
Peame vaid pommi sihtmärgini toimetama.
Mis seisus ta on?
Trevante?
Kuidas sul läheb?
Valmis viimast käiku tegema?
Kaks aastat.
Ma olin siin kaks aastat.
Ma ei suutnud magada.
Ma isegi ei sulgenud oma silmi.
Sest ma aina kuulsin ja tundsin neid.
Ma mäletan nüüd seda kõike.
Ma tunnen neid endiselt.
Ma kuulen neid endiselt.
- Ma ei kuule midagi. - Aga nad on ikka siin.
On jah, pagana päralt.
Seega teeme õige asja ära, enne kui meid leitakse.
Kaks aastat.
Trev…
Nagu sa ise ütlesid. Nad ei suutnud kaks aastat sind tappa.
No nad pidanuksid seda tegema, sest ma väärin surma.
Nojah, aga sa ei surnud.
Ning sa oled siin.
Sel võib mingi põhjus olla. Sa võisid asja pärast aina eluga pääseda.
Sa püsisid elus, Trev.
Ja mina samuti.
Ehk on põhjus, miks leidsime teineteist pärast seda kõike. Pärast kogu seda aega.
Võib-olla me pidimegi selle kõige koos lõpule viima.
Olgu.
Hea küll, laps.
Ma ikka pole laps, aga jah.
Jah, sa saad aru küll.
Olgu.
Me oleme valmis, Nikhil.
Nikhil, kas oled valmis?
Nikhil?
Mis… Mis toimub?
Kuula mu häält.
Tolles baasis juhtus sõduritega sama.
Sa oled minuga siin. Meiega siin.
Ta on lõksus.
Ta on mälestuses lõksus.
Nikhil.
Nikhil, ärka üles.
Nikhil!
Kas kuuled seda?
Jah.
Kuulen küll.
See on muutumas.
See on uus signaal.
Uus sõnum.
Mida see ütleb?
Sa ei puuduta seda?
Puudutades mu mõistus…
Ma näeksin liiga palju.
Sa näed kärgteadvuse sisse?
Puudutad Jumala väge.
Miks sa end peataksid?
Mu mõistus ei talu seda.
See pole piisavalt tugev.
Nad panid selle su külge?
Ma tean seda disaini. See on Dharmaxi oma.
Nii nad taltsutasid kütt-tapjad, tampisid nende võimed kinni.
Aga nüüd nad teevad seda sinuga.
Veel hullem, sa ise teed seda endaga.
Sa hoiad tagasi, ent peaksid lahti laskma.
Rünnak.
See ongi signaal.
Sõnum on: „Rünnak.“
Seda ütleb kärgteadvus aina uuesti.
Nikhil, kuula mu häält.
Sa oled siin minuga. Meiega.
Trev, ütle midagi.
Trev, palun! Ole nüüd, sa pead…
Ei. Ei-ei.
Trevante. Trevante, ei.
Püsi minuga. Trevante!
Trevante!
Semu, oled kombes? Chavez?
Persse!
Trevante? Tule tagasi mu juurde.
- Kuula mu häält. - Mu läheduses surevad kõik.
Kuula mu häält!
Ära tee nii! Tule tagasi mu juurde!
Ärge minge uksele.
Seal on miski.
Jää paigale!
Jää seisma, muidu ma tapan ta!
Sa tapsid mu mehe.
Sa röövisid ta minult.
Inimelu on lõplik.
Me võitleme lõpmatu nimel.
Siis anna enda elu.
Ohverda oma elu nii, nagu sa enda õepoja ohverdasid.
Ta armastas sind nagu oma ema ja sina tapsid ta eimillegi nimel.
- Ta ei näe, mis on tulemas. - Ma ei näen kõike.
Ma näen kõiki su valesid.
Algusest peale.
Kui sa astud veel sammu, siis ma tapan ta.
Ja siis tapan mina sinu.
Kui sa tahad oma pere päästa, siis nii saadki seda teha, Aneesha.
Te kõik saate uues maailmas koos olla.
Vaata ringi!
Nad tapavad meie maailma.
Peame lihtsalt neile näitama, et me väärime seda.
Mida väärime?
Taasühinemist kõigiga, kelle oleme kaotanud.
Peame lihtsalt end tõestama.
Ja siis me saame nad tagasi.
Ning nad saavad igavesti meiega olla.
Selles kogu asi ongi, eks?
Sa kaotasid kellegi.
- Ja sa mõtlesid kõik selle välja, et… - Ma ei mõelnud midagi välja!
Ma nägin…
Sa nägid, mida näha tahtsid.
Sa mõtlesid valesid välja, sest ei suutnud tõde taluda.
Sa ei tunne mind.
Ma tean seda pilku.
Ma tean seda valu.
Olin selle äärepealt unustanud…
kuni sina seda kõike meelde tuletasid.
Ning ma tean, et sa ei vajuta päästikule,
sest vaid tema abil pääsed sa laeva sisse.
Sa oled nii pime, et ei näe seda, mis on otse su ees.
Mitsuki, kas sa ütlesid talle, kuhu minna?
Kuidas sisse saab?
Läki!
Mitsuki, läki!
Me peame nad peatama.
Ma ei kavatsenud sulle liiga teha.
Kuula mu häält, palun.
Lihtsalt kuula mu häält.
Ära tee nii. Tule tagasi mu juurde!
Need on tuttavad sõnad.
Pole tõeline.
See pole tõeline.
Ma olen alati suutnud kuidagi sinuni jõuda.
Ja nüüd sa leidsid tee minuni.
Täpselt nagu sa lubasid La Manche'i tunnelis. Mäletad?
Sa surid mu nähes.
Jah, mingi osa minust suri.
Ei, seda teevad nemad. See pole…
- See ei saa tõeline olla. - Miks mitte?
Sa üritasid suhelda, kui ma olin koomas.
Mis toimub?
Sa tundsid mul käest kinni hoides, et olen veel elus.
Tol hetkel…
saatsin ma sulle sõnumi.
Ma üritasin kõigest väest sulle öelda, et ära anna alla.
Et ära lase lahti.
Ja sa hoidsid mul käest kinni.
Sa hoidsid kinni.
Mitu tundi.
Ma ikka tundsin sind.
Sa ei lasknud eal lahti.
Ja siin sa siis nüüd oled.
Ta lahkus?
Ta jättis su maha?
Miks sa teda ei tulistanud?
- Sa olid ees. - Miks sa tema tabamiseks mind ei lasknud?
Sina pole vaenlane, Mitsuki.
Ärge minge uksele.
Palun ärge minge uksele.
Caspar, kas sa saad neid aidata?
See on liiga võimas.
- Ma ei saa seda peatada. - Kuidas sa mind aitad?
Meie vahel on side, Jam.
Alati on olnud, sinul ja minul.
Seda ei saa mitte miski peatada.
Caspar, palun!
Kuidagi peab saama seda peatada.
Nad on liiga tugevad.
Tulnukad…
Nad teavad meie nõrkusi.
Nad teavad, kuidas meid rünnata, meile haiget teha.
Midagi ju ikka teha saate.
Mul on kahju.
- Proovisime kõike… - Ärge öelge mu poja kohta nii.
Ta on vaid kaks aastat siin ilmas olnud.
- Te peate midagi tegema. - Me tegime kõike, mida saame.
Mälestused, mida me enim kardame.
Kõik, mida üritasime maha matta.
Siinseid kortereid valitsen mina.
Ma tean, et selles korteris käivad hasartmängud.
Hasartmänge pole, söör.
- Ma tean, et on. - Ei!
Ma tahan teada, kes siin numbrimängu korraldab.
Ja tahan oma kuradi raha!
Nagu ma ütlesin, ma ei tea, millest te räägite.
Kes mänge korraldab? Kas sina?
- Papa… - Te hirmutate lapsi.
- Välja siit! - Papa?
- Välja siit! Välja! - Hei!
Pia!
- Pia! - Ema…
Ema.
Peame Verna peatama, enne kui ta nendeni jõuab.
Kas sa aitad mind?
Sina pole vaenlane, Mitsuki.
Ma ei tea, mis ma olen.
Vaata mulle otsa.
Sul oli õigus.
Me pole nagu tulnukad.
Me ei mõtle kui üks.
Me ei võitle kui üks.
Ja me ei ravi kui üks.
Ning meil on nõrkus.
Mamma.
Mida sa küll tegid?
Raha pärast…
Mis sa küll tegid?
Pia?
Aga me ikka üritame edasi, üksteise nimel.
Võitle minuga koos.
Me saame koos võidelda.
Eks?
See on viimane asi, mida Clark mulle ütles.
„Üritame edasi.“
Me lubasime, et üritame edasi.
Läki.
Kas sa tuled?
Mitsuki?
Mul on kahju.
Nad on lähemale jõudmas.
Kuidas sa siin elus püsisid?
Mida sa nüüd ütled?
Rünnak…
Nikhil.
Mitsuki.
Ei-ei…
Mitsuki.
Ei! Vabandust, ei.
Me ei saa seda teha. Mina ei saa seda teha.
Ma ei lase seda teha!
Käige kuradile!
Mitsuki!
Mitsuki, ärka üles! Mitsuki!
Ärka üles!
Anna andeks!
Mitsuki!
Kas see oli päriselt?
Sa üritasid mind päästa?
Mitsuki.
Miks sa mulle ei öelnud?
Kas see…
oleks lugenud?
Jah, oleks küll.
Liiga hilja juba.
Ma reedan igaühe.
Ma hävitan kõik.
Pagan võtaks!
Caspar, ei.
Ta mäletab seda…
kuidas sa siin surid.
Nagu ma ütlesin,
nad teavad meie nõrkusi.
Asju, mida me ei matnud maha.
Arvasin, et läksin eluga edasi.
Ma tõesti arvasin nii.
Ja siis ma nägin Trevantet ning kõik tuli tagasi.
Ning ma tulin hävitama seda paika selle eest, mida sinuga tehti.
Ma teadsin, et sa tuled.
Ma ei lakanud eal uskumast.
Nagu sa ei lakanud eal minusse uskumast.
Ma mõistan seda nüüd.
Ma… Ma mõistan kõike.
Sind ma ei suudagi maha matta.
Sa oled mu raskeim mälestus, Casp.
Sina oled mu nõrkus.
Jam?
Ma ei lasknud sinust lahti.
Jam?
Jam,
mida sa teed?
Mida sa teed?
Jam.
Lasen sinust lahti.
Hüvasti, Caspar.
Pagan võtaks!
Mitsuki!
Ma pean neid aitama!
Jookse, Mitsuki!
Ma ei jõua õigeks ajaks.
See on…
Mitsuki.
Ta meelitab nad eemale.
Enda suunas.
Ta annab meile võimaluse.
Teeme siis neile otsa peale.
Tulge aga mulle järele!
Läki.
Ta suri eimillegi nimel.
Mu abikaasa.
Sa tapsid tema ja nad kõik eimillegi nimel!
Nad surid parema maailma nimel.
Te kõik surete selle nimel.
Caspar.
Ma kaotasin ta siin.
Me jätame ta siia.
Minevik on minevik, Trev.
Jah, tahame selle võimalikult kähku oma minevikku jätta.
Kaome siis siit.
Peame Mitsuki leidma.
Ta hoiab neid olevusi meist eemal.
- Nende lähedale minnes me… - Ma ei lahku temata.
Ma ei jäta teda taas maha.
Olgu.
Olgu. Pole viga.
Läki!
Mitsuki!
Mitsuki! Kus sa oled?
Mitsuki!
Ma olen siin!
Mitsuki!
See on suremas.
Me saime hakkama.
Mitsuki.
Mitsuki!
Ava oma mõistus.
Kas sulle meenus, mis see on?
Lase kõik sisse.
Ma hakkan päikesetõusu igatsema.
Sa saaksid olla vaba.
Ma tean, et sulle ei meeldi seda teha.
Seega armastan sind.
Mitsuki.
Peame siit kohe lahkuma.
Peame siit lahkuma. Läki. Läki!
See on läbi, Verna.
Te hävitasite kõik.
Ma lihtsalt tahtsin oma õde näha.
Mis seis on?
Põhja-Aafrika teadete järgi
suudavad meie väed taas kütt-tapjaid peatada.
MKK väed idarannikul kinnitavad sama.
Emalaev ei edasta enam signaale.
Kogu nende neurovõrk on maas.
Kütt-tapjad tegutsevad omapäi.
- Signaali pole. - Kärgteadvust pole.
Juhtimiskeskust pole.
Nüüd on võitlus õiglane.
Söör.
Surnud tsoonis on liikumist näha.
Soojussignatuurid. Inimesed.
Kas need on omad?
Pole kindel.
Rindelt on uus info saabumas.
Lahingu kulg olevat muutunud ja inimeste väed nüüd…
Esimesest võidust teatati Tianjini provintsis.
Meie väed hakkasid sissetungijaid tagasi tõrjuma.
Õhu mürgisuse tase väravaalade läheduses
paistab aastate jooksul esimest korda langevat, andes inimkonnale…
Teise ja viienda väravaala juurde on abiväed saabunud.
Sõdurid suutsid ühe grupi täitsa tagasi väravani tõrjuda.
MKK ametnikud kinnitasid,
et tulnukad võitlevad nüüd omapäi.
Uusimate teadete järgi
on kärgteadvuseta kütt-tapjate vastane strateegia seni edukas olnud…
Ülem Cole ilmus teenistusse, söör.
Kaptenleitnant Cole ikka.
- Kuuendas kvadrandis pole jälgegi, söör. - Otsige edasi.
Ta peab seal kuskil olema.
Söör, teil tasub ehk veidi magada.
Mitte enne, kui ta leiame.
Ema!
Mul on tõesti kahju.
Su isa tahtis, et sa selle saaksid.
Ta kirjutas selle teile kõigile.
Kas see on läbi, ema?
Ma ei tea.
Aga mis ka ei juhtuks…
me tuleme koos toime.
Lähme nüüd.
MAA - 1. PÄEV PÄRAST INVASIOONI
Tõlkinud Silver Pärnpuu