Mums trūksta deguonies.
Oras apnuodytas. Reikia pailsėt.
Tai ilsėkis.
Tau reikia pailsėt.
Pati žinau, ko man reikia.
Aš taip eiti nebegaliu.
Tu juk gydytoja, taip?
Jau nebe.
Klausyk, aš suprantu, ką išgyveni.
Šiame kare aš irgi netekau artimųjų.
Todėl ir stojau į karines pajėgas.
Bet nepamiršk, už ką kovojame.
Privalome apginti svarbesnę misiją.
Jie nesustos.
Ji nesustos. Mes negalim sustoti.
Jei jis nebespėja, tegu nespėja.
Jis tiesiog žmogus, supranti?
Mes esam žmonės.
Jei tai pamirši, pralaimėsi šį karą.
- Man reikia. - Turi jau valandą.
Man plaučiai dega.
Pakaks!
Ką tu darai? Mums jo reikia.
Ne! Nereikia.
Viską, ko mums reikia, suteiks jie.
- Bet mano plaučiai… - Pratinasi prie naujo pasaulio.
Ta ugnis, kurią jauti, tau reikalinga, kad eitum iki galo.
Įkvėpkite į plaučius šio oro.
Įkvėpkite!
Nagi.
Koks jausmas?
Degina.
Gerai.
Tai nevyksta be priežasties.
Nieko dabar nevyksta be priežasties.
Net ir mus sekantys priešai.
Jei leisim jiems laimėti,
jie sunaikins motininį laivą ir jame esančius mūsų artimuosius.
Bet jei sustabdysime juos,
jei šiandien laimėsime šį karą,
mūsų atpirkėjai išvys mūsų vertę.
Ar pasiruošę amžinybei?
Kaip sakė mano draugas:
„Būčiau beprotis, jei dabar neišprotėčiau.“
O tai…
absoliuti beprotystė, blemba.
Žinau, kad tau baisu čia grįžti.
Mums visiems baisu.
Mes įeisime, tu mus nuvesi tuo labirintu iki centro,
numesime bombą, išeisime iš ten ir viskas.
Įeinam ir išeinam.
- Trevai? - Taip.
Tu gali.
Aš ten praradau Kasparą.
Aš irgi.
Aš atėjau pas tave.
Nuskridau į kitą pasaulio kraštą, kad sužinočiau, kas jam ten nutiko.
Man tai jau neberūpi.
Aš kovoju dėl ateities, Trevai.
Mūsų ateities. Visų mūsų.
Žinau, kad čia norėtum būti mažiausiai.
Bet jei sunaikinsime tai, kas ten yra,
gal sunaikinsi tą vėlę, besilaikančią ten.
Verna, turi tai pamatyti.
Maždaug už kokių 800 metrų.
Viena.
Motina pasirūpina.
Išsiskirstykite.
Pulsim ją iš visų pusių?
Ne.
Aš susitvarkysiu su ja.
Tikrai susitvarkysi viena?
Išsiskirstykite. Suraskite kitus.
Pasiskirstykite po du.
Jie ateis.
Šaudykite juos vos išvydę.
Tu.
Prieik.
Parodyk žaizdą.
Galutinis išbandymas.
Vis dar nieko.
Jokių šiluminių pėdsakų.
Ar tikrai jie čia ėjo?
Taip, tikrai.
Turim eiti greičiau.
Mes negalim, Aniša.
Kai ką radau.
Pėdų pėdsakai.
Vieni čia baigiasi.
Kiti pasiskirsto po du žmones.
Dar švieži, kraštai aiškūs.
Kuriais seksime?
Jų čia per daug.
Čia turbūt jos. Vernos.
Tu nežinai.
Ji niekam neleistų trauktis ar atsiskirti.
Čia jos pėdsakai.
Ji eina link motininio laivo.
Kai ką radau.
Bet tai…
Tai tikrai ne žmogaus.
Kas čia, po galais?
Tikrai ne medžiotojas-žudikas.
Turbūt vienas tų ateivių, kuriuos matė Mitsuki.
Bet kuriuo atveju, pėdsakas senas.
Nerimauti reikia dėl šitų.
Išsiskirstykime ir…
Slėpkitės!
- Semai! - Du šauliai ties vienuolikta.
- Žemyn! - Dar du ties antra.
Ji ten?
Matai ją? Verną?
Tik siluetai. Nežinau.
Samson!
Aš nežinau.
Atgal!
Nereikia.
Aš neginkluota.
Tavo draugai,
jie man tai padarė.
Jie dabar žudo mano žmones ten.
Aš visai viena.
Tai ne vienintelis mus abi siejantis dalykas.
Tikrai?
Žinau, kas tu.
Gerai.
Aš irgi žinau, kas tu.
Aš viską žinau apie tave, Mitsuki.
Seniai žinau.
Turiu pasakyti,
esu sužavėta tavo galių.
Tavo talento.
Bendrauti su jais.
Būti tokia kaip jie.
Turbūt sunku gyventi pasaulyje, kur žmonės nenutuokia,
jog esi dalis kažko, kur kas didesnio nei jie.
Žinau, ką jie tau darė.
Tas randas ant tavo kaklo.
Žinau, iš kur jis.
Jie sako, kad ateiviai žudo, bet mes žinom tiesą, juk taip?
Mes žinom, kokie žmonės žiaurūs.
Mačiau, kaip ateiviai irgi žudė.
Netekau žmonių.
Tų, kurių net nepamenu, nes…
Kas, jei tau pasakyčiau…
kad gali susigrąžinti tuos,
kurių netekai?
Kad tavo artimieji yra tame laive?
Jų dvasia, siela yra net labai gyva.
Tai netiesa.
Tai tik prisiminimai.
Netikiu.
Net jei ir tikėčiau,
vis tiek turėtum bent jau prisiminimą apie juos.
O tai daugiau nei turi dabar.
Tiesa, Mitsuki?
Aš pašautas.
Gerai.
- Ar labai blogai? - Kulka perėjo kiaurai.
Žaizda švari, bet reikia užspaust kraujotaką.
Gerai.
- Pasiruošęs? - Taip.
Su manim!
E-ei.
Ačiū, gydytoja.
Štai.
Prašom.
Viskas bus gerai.
Aš sveikas! Bėk!
Pridenk mane!
Kur ji?
Kur Verna?
Visur.
Sakyk, kur ji.
Išganymas artėja.
Ką tai turėtų reikšti?
Ji eina į laivą ir ji sustabdys jus visus.
Jūs esate tik išbandymo dalis.
Iš kur ji sužinojo apie įėjimą?
Motina pasirūpina.
Ji mums pasiuntė vieną jūsų.
Bėk, Džeisonai!
Verna eina į laivą.
Manau, su ja Mitsuki.
Iš kur žinai?
Jis pasakė.
Mitsuki bus jos įėjimas.
Per ją ji bendraus su ateiviais.
Per ją laimės.
Turime ją sustabdyti.
Užbaigti viską.
Mūsų ta pati misija, tavo ir mano.
Eik.
Aš tave pridengsiu. Užlaikysiu juos.
Paskui mane!
Kosminis vandenynas.
Tu čia ne pirmą kartą.
Tu likai gyvas.
Dabar tu nesi vienas.
- Trevai? - Ką?
Nesi vienas.
Suraskime tą tamsųjį koridorių.
Tai buvo paskutinis dalykas, ką darė Kasparas.
Su šuke.
Kasparai!
Kai jį grąžino, jis ją laikė rankoje. Ir…
Jis atkirto ryšį.
Čia neteka srovė, nėra perdavimo.
Visi nerviniai impulsai užgeso, lyg miręs nervas.
Todėl tamsu.
Mums pavyks.
Bomba.
Ji suveiks.
Jei jis tai padarė su menka šuke, tuomet…
Aš genijus, po galais.
Tai, žinoma, ne naujiena, bet buvau pamiršęs.
Tereikia nunešti bombą iki taikinio.
Kaip jis?
Trevantai?
Kaip tu?
Pasiruošęs paskutiniam etapui?
Praėjo dveji metai.
Aš čia buvau dvejus metus.
Negalėjau užmigti.
Nė akių sumerkt negalėjau.
Nes nuolat juos girdėjau ir jutau.
Dabar viską prisimenu.
Vis dar juos jaučiu.
Vis dar juos girdžiu.
Aš nieko negirdžiu, Trevai.
Taip, bet jie vis dar čia.
Taip, kad juos kur.
Tai gal pribaikime juos, kol jie mūsų nerado?
Dveji metai.
Trevai…
pats sakei.
Dvejus metus jie tavęs nenužudė.
Gaila, nes nebuvau vertas gyventi.
Taip, bet išgyvenai.
Ir esi čia.
Tai gal ne be priežasties?
Gal ne be priežasties tu vis lieki gyvas?
Tu likai gyvas, Trevai.
Kaip ir aš.
Gal ne be priežasties dabar suradom vienas kitą?
Po tiek laiko.
Gal mums lemta drauge viską užbaigti?
Gerai.
Gerai, vaike.
Aš ne vaikas. Bet taip.
Taip. Žinai, apie ką aš.
Gerai.
Mes pasirengę, Nikilai.
Nikilai, pasiruošęs?
Nikilai?
Kas jam?
Klausyk mano balso.
Tą patį išgyveno tie kareiviai bazėje.
Tu čia, su manimi.
Su mumis.
Jis įstrigo.
Įstrigo prisiminime.
Ei.
Nikilai.
Nikilai, atsipeikėk.
Nikilai!
Girdi?
Taip.
Girdžiu.
Kažkas pasikeitė.
Naujas signalas.
Nauja žinia.
Ką sako?
Nenori liesti?
Jei paliečiu, mano protas…
Aš per daug matau.
Gali skaityti avilio mintis?
Prisiliesti prie dievo galios.
Kodėl lioveisi?
Mano protas neištveria.
Jis nėra pakankamai stiprus.
Jie įmontavo tau šitą daiktą?
Žinau šį dizainą. „Dharmax“ produktas.
Taip jie sutramdė medžiotojus-žudikus.
Prislopino jų galias.
Ir tą patį jie padarė tau.
Dar blogiau. Tu pati sau tai darai.
Tu apriboji save, o juk gali išlaisvėti.
Pulti.
Toks signalas.
Jis sako: „Pulti.“
Avilys tai nuolat kartoja.
Nikilai, klausyk mano balso.
Tu esi čia, su manim. Su mumis.
Trevai, pasakyk ką nors.
Trevai, prašau, prieik. Privalai…
Ne.
Trevantai, ne.
Susikaupk. Trevantai.
Trevantai!
Ei, bičiuli, kaip tu? Čavesai?
Velnias!
Trevantai? Atsipeikėk.
- Prašau. Klausyk mano balso. - Visi šalia manęs miršta.
Klausyk mano balso.
Nereikia. Grįžk pas mane!
Neatidaryk.
Ten kažkas yra.
Stok.
Sakiau, stok, antraip nušausiu ją.
Tu nušovei mano vyrą.
Atėmei jį iš manęs.
Žmogaus gyvenimas nėra amžinas.
Mes kovojame už amžinybę.
Tai atiduok savo gyvybę.
Paaukok savo gyvybę, kaip paaukojai savo sūnėną.
Jis mylėjo tave kaip motiną, o tu jį nužudei beprasmiškai.
Ji nesupranta, kas artėja.
Aš viską suprantu.
Matau visą tavo melą.
Nuo pat pradžios.
Dar žingsnis, ir aš ją nušausiu.
Tada aš nušausiu tave.
Jei nori išgelbėti savo šeimą, tai būtent taip, Aniša.
Jūs visi galite susitikti naujame pasaulyje.
Apsidairyk!
Jie žudo mūsų pasaulį.
Mums tereikia parodyti jiems, kad esame verti.
Verti ko?
Susitikimo su tais, kurių netekome.
Mums tereikia įrodyti, kad esame verti.
Ir tada mes galėsim juos susigrąžinti.
Ir jie liks su mumis amžinai.
Štai dėl ko visa tai, tiesa?
Tu praradai artimą žmogų.
Ir išsigalvojai visa tai, kad galėtum…
Nieko aš neišsigalvojau.
Aš mačiau…
Tu matei tai, ką norėjai pamatyti.
Tu apsimelavai, nes nesugebėjai priimti tiesos.
Tu manęs nepažįsti.
Aš pažįstu šį žvilgsnį.
Aš pažįstu šį skausmą.
Buvau jį kone pamiršusi,
bet tu vėl man jį priminei.
Ir aš žinau, kad gaiduko tu nepaspausi.
Nes ji yra vienintelis tavo šansas patekti į tą laivą.
Esi tokia akla, jog nematai to, kas priešais tave.
Mitsuki, ar pasakei jai, kur eiti?
Kur įėjimas?
Bėgam.
Mitsuki, eime.
Turime sustabdyti juos.
Aš tau nieko nebūčiau dariusi.
Klausyk mano balso. Prašau.
Tik paklausyk mano balso.
Nedaryk to. Sugrįžk pas mane.
Esu tai girdėjęs.
Netikra.
Tai netikra.
Man visada pavykdavo rasti kelią pas tave.
Dabar tu radai kelią pas mane.
Kaip žadėjai tame Lamanšo tunelyje, pameni?
Mačiau, kaip mirei.
Taip, mirė mano dalis.
Ne, tai jų darbas. Tai ne…
Šito negali būti.
Kodėl?
Tu atėjai pas mane, kai buvau komos būklės.
Kas vyksta?
Paėmusi man už rankos jutai, kad buvau dar gyvas.
Tą akimirką…
Aš pasiunčiau tau žinią.
Visom išgalėm norėjau tau perteikti, kad nepasiduotum.
Nepaliktum.
Ir tu laikei mano ranką.
Nepaleidai jos.
Kelias valandas.
Vis dar jaučiu tave.
Tu niekada nepasiduodi, Džam.
Ir dabar esi čia.
Ji nuėjo?
Paliko tave?
Kodėl nenušovei jos?
Nepavyko nusitaikyti.
Kodėl nenušovei manęs, kad nudėtum ją?
Tu nesi mano priešė, Mitsuki.
Neatidaryk.
Prašau, neatidaryk.
Ei.
Kasparai, gali jiems padėti?
Jis per stiprus.
Negaliu to sustabdyti.
Tuomet kaip padedi man?
Nes mes turime ryšį, Džam.
Visada turėjom.
Jo nutraukti negali niekas.
Kasparai, prašau.
Juk turi būti koks nors būdas.
Jie per stiprūs.
Ateiviai
žino mūsų silpnas vietas.
Žino, kur mums smogti, kaip mus įskaudinti.
Negi nieko negalite padaryti?
Apgailestauju.
- Išbandėme visus… - Nekalbėkit taip apie mano sūnų.
Šiame pasaulyje jis viso labo dvejus metus.
- Jūs privalote kažką daryti. - Mes darėme…
Padarėme viską, ką galėjome.
Mūsų prisiminimus, kurių mes labiausiai bijome.
Viską, ką stengiamės pamiršti.
Ei.
Aš čia viską kontroliuoju.
Ir žinau, kad čia lošiama.
Niekas čia nelošia, pone.
- Sakiau, kad žinau. - Ne.
Taigi, sakyk, kas čia renka statymus?
Noriu savo sušiktos dalies.
Sakau jums, nesuprantu, apie ką kalbate.
Kas? Tu?
- Tėti… - Jūs gąsdinate vaikus.
- Eikite iš mano namų. - Tėti?
- Lauk iš namų. Lauk! - Ei!
Pija!
- Pija! - Ma…
Ma.
Turime ją sustabdyti, kol ji nenuėjo pas juos.
Padėsi man?
Tu nesi priešė, Mitsuki.
Aš nežinau, kas aš.
Pažiūrėk į mane.
Buvai teisi.
Mes ne tokie, kaip ateiviai.
Mes nemąstome kaip vienas.
Mes nekovojame kaip vienas.
Ir negyjame kaip vienas.
Ir mes silpni.
Mama.
Ką tu padarei?
Dėl pinigų…
Ką tu padarei?
Pija?
Bet mes stengiamės vienas dėl kito.
Kovok kartu su manim.
Galim kovoti drauge.
Gerai?
Tai buvo jo paskutiniai žodžiai.
Klarko.
„Stenkis, nepasiduok.“
Mes pažadėjome stengtis.
Eime.
Eisi?
Mitsuki?
Atleisk man.
Jie artėja.
Kaip tu čia išgyvenai?
Ką dabar sakai?
Pulti…
Nikilai.
Mitsuki.
Ne.
Mitsuki.
Ne. Atleiskite, ne.
Nedarykime šito. Aš negaliu.
Neleisiu tau to daryti!
Velniop!
Atšokit!
Mitsuki!
Mitsuki, atsipeikėk! Mitsuki!
Atsipeikėk!
Atleisk man, atleisk.
Mitsuki!
Ar tai tikra?
Norėjai mane išgelbėti?
Mitsuki.
Kodėl man nepasakei?
Ar tai…
būtų ką pakeitę?
Taip, būtų.
Per vėlu.
Aš išduodu visus.
Aš viską gadinu.
Prakeikimas.
Kasparai, ne.
Jis prisimena…
tavo mirtį čia.
Kaip sakiau,
jie žino mūsų silpnybes.
Dalykus, kurių neįstengiame pamiršti.
Aš maniau, kad pamiršau.
Tikrai.
Ir tada pamačiau Trevantą, ir viskas vėl iškilo.
Ir atėjau čia, kad sunaikinčiau juos už tai, ką jie padarė tau.
Žinojau, kad ateisi.
Nesilioviau tuo tikėjęs.
Kaip tu nesiliovei tikėjusi manimi.
Dabar suprantu.
Aš viską suprantu.
Tu esi tai, ko negaliu pamiršti.
Tu esi sunkiausias mano prisiminimas, Kaspi.
Tu esi mano silpnybė.
Džam?
Aš tavęs nepaleidžiu.
Džam?
Džam,
ką darai?
Ką tu darai?
Džam.
Aš tave paleidžiu.
Sudie, Kasparai.
Velnias.
Mitsuki!
Turiu jiems padėti!
Bėk, Mitsuki!
Aš nespėju.
Tai…
Mitsuki.
Ji nukreipia jų dėmesį.
Į save.
Ji duoda mums šansą.
Tai pribaikime juos, blemba.
Nagi, sugaukit mane.
Eime.
Jis mirė beprasmiškai.
Mano vyras.
Tu užmušei jį, juos visus beprasmiškai!
Jie mirė dėl geresnio pasaulio.
Jūs visi mirsite dėl to.
Kasparas.
Čia jo netekau.
Čia mes jį ir paliksime.
Kas buvo, buvo, Trevai.
Taip, reikėtų kuo greičiau tai palikti praeityje.
Tuomet dinkime iš čia.
Reikia išgelbėt Mitsuki.
Ji prilaiko tuos padarus.
- Jei priartėsime prie jų, jie… - Be jos neišeisiu.
Aš jos nebepaliksiu.
Gerai.
Gerai. Viskas gerai.
Bėgam.
Mitsuki!
Kur tu?
Mitsuki!
Aš čia!
Mitsuki!
Jis miršta.
Mums pavyko.
Mitsuki.
Mitsuki!
Atsiverk.
Ar kada nors prisimeni, kas tai?
Įsileisk viską.
Aš pasiilgsiu saulėtekio.
Tu galėtum būt laisva.
Žinau, kad to nemėgsti.
Taigi, aš tave myliu.
Mitsuki.
Reikia nešdintis iš čia.
Reikia dingt iš čia. Bėgam, greičiau!
Viskas baigta, Verna.
Jūs viską sunaikinote.
Aš tik norėjau pamatyt savo sesę.
Kokia mūsų padėtis?
Iš Šiaurės Afrikos praneša,
jog mūsų pajėgoms vėl pavyko sustabdyti medžiotojus-žudikus.
PGK pajėgos iš rytinės jūros pakrantės praneša tą patį.
Motininio laivo signalas nutrūko.
Neveikia jo neuroninis tinklas.
Medžiotojai-žudikai veikia savarankiškai.
- Jokio signalo. - Neliko avilio proto.
Nėra centrinio valdymo.
Tai bent kova.
Pone.
Fiksuojami judesiai mirties zonoje.
Šiluminiai pėdsakai. Žmonių.
Mūsiškiai?
Neaišku.
Gauname pranešimų iš fronto linijų.
Regis, pusiausvyra pakito. Žmonių pajėgos…
Pranešama apie pirmą pergalę
Tiandzino provincijoje.
Mūsų pajėgos ėmė stumti užpuolikus.
Toksinų lygis ore aplink portalų zonas
ėmė mažėti pirmąkart po kelerių metų, ir žmonija…
Į antrą ir penktą portalo zonas atvyko pastiprinimas.
Kareiviams pavyko nustumti grupę ateivių
atgal iki pat portalo.
PGK patvirtino,
jog ateiviai kaunasi vieni.
Anot paskutinių pranešimų,
strategija prieš medžiotojus-žudikus, nelikus avilio protui,
kol kas sėkmingai veikia…
Vadas Koulas, pone, atvykau į tarnybą.
Tiksliau, kariuomenės vadas Koulas.
Šeštame kvadrante jokių ženklų, pone.
Ieškokite.
Ji turi būti ten kažkur.
Pone, jums reiktų pamiegoti.
Tik po to, kai surasim ją.
MITSUKI JAMATO
Mama!
Man labai gaila.
Tėvas prašė tau tai perduoti.
Visiems parašė.
Ar tai baigėsi, mama?
Nežinau.
Tačiau bet kuriuo atveju…
viską ištversime kartu.
Eime.
ŽEMĖ, 1 DIENA PO INVAZIJOS
Išvertė Egidija Namavičė