Мой е!
Мой!
Дай ми сребърника!
Това често се противопоставя на възкресението на плътта.
ТРИЙСЕТ СРЕБЪРНИКА Призрачен град
Една година по-късно
Алгоритъмът е математическо изчисление,
което измерва взаимодействието между хората
главно чрез нещата, които купуват.
Казвам ти, че ти трябва малко освежаване,
защото сега хлапетата гледат само ТикТок. Ние сме демоде.
Ти не си добре!
Не, само казвам... - Аз - демоде?!
Трябва ни друга аудитория.
Има накъде да се разширим. А с този тон...
Неутралният тон е един и същи тон нонстоп.
Да. Мистериозната атмосфера носи повече точки.
Значи... - Зарежи уличните репортажи.
Това село е много странно. - Типичното планинско село.
Не, тук се случват особени неща. Никога на нищо не вярваш!
Ама че вятър!
Усеща се атмосферата.
С нашите ходехме ей там да ядем агнешко.
Не може да е тук.
Невероятно е! - Леле майко!
Ето там. Супер е. Ела.
Пет. Започваме.
Неутрален тон. - Здравейте, нощни плъхове.
Жестоко място, нали? Дойдохме в Педраса, за да разберем
какво се е случило
в онзи черен октомврийски ден през 2019 г. Къде са хората?
Вдън земя? - По-високо.
Знаем, че не е имало епидемия, нито принудително изселване.
Някои хора са се спасили на бегом.
Не ме снимай отблизо, защото не изглеждам добре.
Много добре изглеждаш. - Не, ужасна съм.
Дръпни се назад. - Светлината е идеална.
Казах ти да не ме снимаш отблизо!
Извинявай. - Просто недей.
Други са се озовали в психиатрична болница.
Викали и плачели,
без да могат да обяснят какво се е случило.
Това вярно ли е? - Моля?
Онова за лудницата. - Много ясно.
Има ли снимки? Щом го казваш директно... Няма ли някой запис?
Какъв запис? - Да го монтираме.
Ако имаше, нямаше да сме тук.
Като идем в лудницата, ще го запишем.
Мадрид, Испания
Мария Салседо, 50-годишна.
Живуща в Мадрид. - Точно така.
Кога ви изписаха от болницата?
Мисля, че преди една седмица. - Мислите така или сте сигурна?
Преди една седмица и два дена.
Как се чувствате сега? - Объркана.
При мен са показанията ви.
В състояние ли сте да отговаряте на въпроси?
Разбира се. Затова съм дошла.
Каква беше целта на разследването ви в Педраса?
Да проуча поредицата от смъртни случаи,
случили се в кратък период.
Точно вие смятахте, че трябва да разследваме
действията на местните сили на реда.
Да проучите работата на изчезналия сержант Лагуна?
Точно така. - До какви заключения стигнахте?
До никакви.
Реално от един определен момент нататък
признавам, че изобщо не разбирам какво се случи.
Какво имате предвид?
Видях себе си да върша неща, върху които нямах контрол.
Какви неща? - Не контролирах волята си.
Някой ви е принудил да извършите нещо?
Да, разбира се. Мен, колежката ми, всички жители на селото.
Някой контролираше съзнанието ни.
Разбирам.
Не разбирате. Не сте в състояние.
Никой от вас не може да разбере.
Разбираме, че колежката ви - полицай Миралес, е мъртва.
Наясно ли сте с този факт? - Да, напълно.
Щом не сте контролирали волята си,
дрогирана ли бяхте, или може би под хипноза?
Всичко започна, когато...
Когато се спусна мъглата.
Хайде. Мамка му!
Какви ги вършиш? - Разчупвам това мъртвило.
Не, разкарай този боклук.
Защо? - Защото е порцеланова кукла.
Какво от това? - Много е клиширано.
Вдъхва повече жал, отколкото страх.
Махни я. - Добре.
Добре.
Пет... - Всичко е, както са го оставили,
сякаш някой е покосил живота им в един миг.
Дрехите са в гардеробите.
Храната е на масата.
Егати!
Объркали сте се.
Давай!
Бързо!
Тичай!
Записа ли го? - Не успях.
Сериозно ли? Ти се шегуваш.
Не, мамка му, не го записах. Не ме тормози!
Мамка му!
Добър ден.
Здравей. Капитане! - Как си, Пако?
Добре, екстра съм.
Виж какво нося. - За мен?
Да не мислеше, че ще забравя?
Понички! По какъв случай?
За да те подкупя. Как е Спящата красавица?
Много добре. Красива както винаги.
Много благодаря. - Успех.
Може ли?
Добър ден. Как си?
За теб.
Ще махна старата, защото е увехнала.
Платиха ми. Най-сетне.
Беше права.
Чакат до последния момент.
Е, не се оплаквам.
Доволен съм, че поне си намерих работа.
Да повикаме полиция. - Все тая.
Гадно е, че изпуснахме такъв шанс, но няма значение.
Големи заграждения. - Трябва да са влезли тук.
Откъде знаеш? - Няма къде другаде да отидат.
Зона под видеонаблюдение Достъпът - забранен
Сега ще видиш дали съм смотан, или не.
Гледай. - Виж ти! Дрон!
Какъв обсег има? - Пет километра.
Е, какво ще кажеш? - Много яко.
Нали? Сега пак кажи, че по-добре правиш записи сама.
Записвам по-добре сама. - Прибирам го.
Не, недей! Пусни го. - Добре.
И така! - Да видим сега. Как работи?
Леле майко!
Това са ония! - Страшно много са!
Какво да направя?
Видяха ни.
Какво да направя?
Мамка му! Прецакаха го. - Не, чакай малко.
Ще го върна. - Да тръгваме!
Овладях го!
Ето го!
Не го контролирам аз.
Да се махаме, Хонас.
Давай! Бързо ела!
Мамка му!
Мамицата му!
Мамка му!
Сепулведа, Испания
Послушах те и му казах:
"Не може да ми режеш по половин час.
Не успявам да дойда в 4 ч. Автобусът спира много далече".
Мисля, че го прие добре.
Много е тъмно. Чакай малко.
Така...
Времето е чудесно. Искаш ли да се разходим?
Шегувам се. Изкушавам те, може пък да реагираш.
Извинявай, Пако. Аз или ти?
Аз. - Сигурен ли си?
Упражнявах се. - Само гледай някой да не те види.
Ако има нещо, повикай ме. - Добре.
И така...
Това идва тук.
Едно,
две,
три.
Така.
Ако те заболи, само ми кажи, става ли?
Ако знаеш как искам да дойдеш вкъщи, Елена!
Е, не е къща, а стая от осем квадрата.
Но се опитах да й придам стила на дома ти.
С мебелите.
Купих ги от "Икеа". Леглото, всичко.
Но не съм им придал личен стил. Ти ще го направиш.
Аз пробвах, но стана голямо мазало.
Взех стола, започнах да го боядисвам.
Но се получи, все едно са дошли банда дечица
и са го омацали тотално.
Отивам да си взема едно кафе.
Сигурно съм те уморил от толкова приказки.
Ще си изпия кафето и после ще продължим.
Не ме гледай така.
Казват, че масажът трябва да продължи един час.
Тръмп, черни дупки, Барброу, тъмна материя.
Ще взема "Ел паис". И този. И "Лас провинсияс".
Всички пишат за едно и също. - Не е така.
Има само обиди. Един казал това,
друг казал онова - като в училище.
Да, пълен ужас. Някоя книга на Тръмп?
Не знам. Провери там.
Тук ли? - Да.
Кант?
Не е същото.
"Квантов свят", "Нацистите и Ватиканът", "Тъмна материя".
"Черни дупки". Добре.
Какво толкова търсиш? - Просто си убивам времето.
Умната. - Защо?
Никой не може да убие времето, времето те убива.
След бомбардировките на Варшава от белоруските войски
ООН приключва с опитите за посредничество.
Ескалацията на насилието в района е неизбежна.
Полският президент Анджей Дуда и варшавският архиепископ
призоваха към обща мобилизация.
В Мозамбик новият президент Жоакин Машел
започна кампания за смазване на опозицията.
Арестуваните през първата седмица са повече от 500.
Последва реакция на Африканския съюз.
Председателят - генерал Абделфатах Алсизи ,
свика спешно заседание
за противодействие на новата ситуация.
Възможно е изпращането на войски
за защита на правата на опозиционните партии.
Сети ли се да вземеш кашкавал? - Да.
Тоя хляб е от бензиностанцията. - Какво от това?
Онзи от хлебарницата е по-хубав. - Не успях да ида дотам.
Видя ли жена си? - Да.
Недей да я следиш. Ще те хванат. - Аз съм от гражданската гвардия.
Знаеш ли на кого се усмихва? - На кого?
На хлебаря. Дразни ме вече.
Влизай.
Какви ги вършиш? - Извинявай.
Ало? - Пако.
Трябва спешно да говоря с теб.
Кой се обажда? - Салседо.
Кой? - Простреля ме в Педраса.
Какво искаш? - Да потвърдиш алибито ми.
Трябва да намерим свещеника и ветеринарката.
Трябва някой да обясни какво се случи там.
Ти и приятелите ти ни затворихте и ни измъчвахте.
Това ли да кажа? - Не, не те обвинявам в нищо.
Нито за смъртта на колежката ми.
Как си, Пако?
Трябва да затварям. - Недей!
Пако!
Добре. Днес като че ли изглежда по-добре.
Но ти не изглеждаш добре. Колко часа спа?
После ще дремна.
Ще вземеш да се разболееш. - Не, няма. Сега тя е важната.
Откога не си спал осем часа без прекъсване?
От няколко месеца. Но няма значение.
Елена няма да се оправи нито днес, нито утре.
Няма как да знаете. - Искам да кажа, че...
Да, благодаря. Казахте ми го.
Погрижи се за себе си.
Пако, какви ги вършиш?
Внимателно.
Пако, какво става?
Какво става?
Пако!
Бомбардирали са Варшава. - Да, чух го по радиото.
Има ли връзка с нашия случай? - Архиепископът беше в Педраса.
Ама че работа! Откъде знаеш?
Спомням си.
Като потеглиха, той беше от последните.
Удариха знака на кръстовището за Велиля и се наложи да спрат.
Как може да си спомняш, Антонио? - Не знам, просто помня.
Сигурен ли си, че не са те видели?
Сигурен съм, стига вече. Никой не ме видя.
Чувствам се ужасно, когато я виждам отдалече.
Без да мога да се приближа,
да я прегърна и да й кажа:
"Жив съм, Роса, обичам те".
Ако й го кажеш, след два дена ще довтасат.
Дебнат. Искат да убият всички, които бяхме там онзи ден.
Тук не могат да ни чуят, но навън могат.
На будката нямаше нищо за тоя Барфлай.
Барброу. - Но намерих нещо за черните дупки.
Напоследък много говорят за този човек.
Какво казват?
Не знам. Има много стари картини.
Той е там и го пазят. Много се страхуват от него.
А той какво казва?
Трябва да отворим портала с един камък.
Да се отвори порталът с един камък?
Какво ще рече това, Антонио?
Ню Йорк, САЩ
Партида 25. Масло върху платно.
"Мъченичеството на свети Вартоломей".
Анонимен арагонски художник от 15-и в.
Началната цена на картината е 100 000 долара.
120 000 долара? Има ли желаещи?
120. Някой ще предложи ли 140?
Има предложение за 140. 160?
Някой ще даде ли 180?
180? Не?
160 000 първи път...
160 000 втори път...
Продадена на господина на четвъртия ред
за 160 000 долара.
Партида 26.
Петроглиф
от археологическото находище Кауачи в Перу.
Началната цена на този уникален артефакт е 20 000 долара.
Някой ще даде ли 22?
100 000 долара. - Виж ти...
Виждам, че за пореден път
се сблъскваме с типичната ексцентричност на г-н Барброу.
100 000 долара.
Някой ще даде ли 110? Не?
Никой ли не се осмелява?
Добре. В такъв случай 100 000 долара първи път.
100 000 долара втори път...
200.
Моля? - 200 000 долара.
Виж ти! Имаме предложение за 200 000 долара.
Някой ще качи ли на... - 250.
Като че ли някой твърдо е решил да притежава
този фантастичен и уникален предмет.
260? - 300.
Един милион долара.
Два милиона.
Пет милиона.
Десет милиона.
20 милиона долара.
Добре. В такъв случай...
20 милиона първи път...
Продължаваме. 20 милиона втори път...
Продаден на нашия приятел и благодетел - г-н Крисчън Барброу.
Как мина? - Зле. Какво очакваше?
Защо? - Всичко, което казваш, е откачено.
Все едно си луда или пияна.
И ти не ми помогна много. Дори не дойде.
Не бива да ме свързват с теб.
Ясно. До какво заключение стигнахте?
Ти говориш само налудничави неща!
Свещеници на черна литургия в Педраса? Моля ти се!
Проверихте ли полетите? - Да.
Свещеници от цял свят
са поели към летището, но това се случва
всяка година от 2003 г. насам,
защото идват на ежегодното съвещание
за междуконфесионалните отношения, не на сатанинска литургия.
Значи няма да разследвате. - Не.
Чудесно. Благодаря. Затварям.
Чакай, има още нещо. - Слушам те.
Не бива да ти казвам, но искат да те разкарат.
Какво значи това? - Да те изкарат виновна.
Какво? - Не искат да се коментира.
Ще анулират показанията ти.
Не биха обърнали внимание на убийца. - Ще ме арестуваш ли?
Не, убедих ги,
че така ще привлечем вниманието на медиите.
Най-разумно е да си мълчиш и да забравят за теб.
Да забравят за мен, значи.
Да, прибери се вкъщи и се покрий с едно одеяло.
Дай ми време да те отърва.
Прието. Благодаря.
Какво става? В Педраса?
Сериозно? Не, да се оправят на място.
Да изпратят патрулка. Няма да правим нищо специално.
Какво става, Перейра?
Една жена твърди, че са убили гаджето й пред замъка.
В участъка в Сеговия ли е? - Да, но недей да ходиш там.
Отстранена си от работа.
Ще затварям. - Салседо!
Няма кръв, няма нищо.
Сигурна съм. Беше тук, мамка му!
Тук няма нищо, госпожице.
Ако имаше труп, щеше да има кръв.
Записват ни.
Твърдите, че когато сте си тръгнали, е бил тук?
Беше мъртъв. - Може да се е свестил от удара.
Как, като разкъсаха гърдите му? - Кой?
Хората от микробуса. Видях ги как прибраха един мъж.
Това е нещо ново. - Просто не ви бях казала.
Значи при нападението е имало и друг.
Не. Когато го нападнаха, не. Това стана по-рано на площада.
Вие записвате клипове, нали?
Да. - Това може ли да е някаква шега?
Ако ни записват отдалече...
Това би било престъпление.
Мога ли да си измисля такова нещо?
Казвам ви, че партньорът ми е мъртъв, а трупа го няма.
Как мога да си измисля такова нещо?
Госпожице, най-добре да идем в участъка
и ще дадете показания наново.
За микробуса, за онзи човек... - Оставам тук.
Хубаво, не идвайте.
Не мога да ви задължа. - Казвам ви, че Хонас беше вътре.
Говорихме с фирмата, сега са в ремонт.
Вътре няма никого. - Откъде знаете?
Показаха ни записи от камерите. Празно е.
Това не е вярно.
Защо записваш?
За доказателство, че оставате тук по своя воля.
Ние спазваме протокола.
Знаем какво ще стане после.
И аз мога да те запиша, ненормалник такъв!
И аз мога да те запиша.
Имам близо 100 000 последователи.
Ще те пусна с цялата ти организация...
Ще те закопая. Ще ви закопая.
Ето ни тук.
Тук сме със силите на реда,
които бягат за пореден път.
А така, бягайте! Страхливци такива!
Ужас!
Мамка му!
Госпожо...
Не!
Гадна бабичка!
Нападат ме. Искат да ме убият.
Намирам се в Педраса. Елате да ме намерите.
Мама му стара!
Какво?
Какво става, мамка му?
Харука?
Бабичката беше зад мен.
Внимавай. Демоните... - Какви демони?
Слепите демони. - Слепи демони.
Не! Нищо няма да излезе. - Какво?
Идеята не е добра. Не й го причинявай.
Какво ще й направят? На кого, Антонио?
На Елена. - Коя Елена? Ветеринарката?
Къде е, Антонио?
Хлябът от бензиностанцията не струва.
За един ден става на камък. Онзи от сладкарницата е по-хубав.
Какво ще й направят? Кой планира нещо?
Не мога да ти кажа. - Защо?
Защото всички са в Ада.
Добро утро.
Паки.
Нямаше понички, но ти нося кроасани с шоколад.
Винаги си толкова внимателен. - Извинявай за онзиден.
Не се притеснявай. Бих могла да се омъжа за теб.
Няма да стане. Имам среща.
Знам. Очаква те.
Може ли?
Добър ден. Как си?
Виж. За теб.
Ако знаеш какво стана днес в работата...
Изведнъж шефът се наежи.
Аз му отговорих културно.
А той се опита да ме удари.
И като ме напуши смях...
Всичко беше толкова нереално...
Другият, който беше с него - тъп като галош...
От онези, дето по цял ден висят във фитнеса.
Казах му: "Стой там, че ще те смачкам".
Казах му го културно.
Елена?
Паки, Хуан-Карлос!
Усеща се. Навсякъде има някаква особена енергия.
Някаква дяволска енергия. - Ясно.
Така. Тук беше. Трябва да има някакъв механизъм.
Опрях ръка на един камък и стената се отвори.
Трябва да прескочим, но няма да е добре без подкрепление.
Как така? Поискай подкрепление. Нали си ченге?
Няма да дойдат, никой няма да ни повярва.
Какво ще правим тогава? - Ще разследваме в друга посока.
Добре. А Хонас? - Трябва да се махнем час по-скоро.
Къде отиваме? - Ти ще караш.
Към лудницата.
Какво има, Пако? - Започна да се мята,
сякаш не може да диша.
Сигурен ли си? - Да. Преди малко.
Не е невъзможно.
Понякога дори се мръщят, но не излизат от кома.
Това, че има конвулсии, нищо не означава.
Няма как да знаеш. Това са само теории.
Искате да ви вярваме, но всъщност нищо не знаете.
Чел си за това в интернет. - Също като теб.
Не, не ми трябва интернет, за да знам.
Знаеш ли какво значи "вегетативен"? - Пак се почна.
Имах пациент в кома и съм виждал как плаче.
Видях му сълзите.
Но след десет години продължаваше да лежи в леглото.
Недей така. - Стига вече.
Всички си мислят, че имат право да ръсят глупости,
докато ние се опитваме да си вършим работата.
Разбра ли? - Да се успокоим.
Няма нужда да се караме пред Елена. Ела с мен.
Извинявай.
Сеговия, Испания
Леле майко! - Клиники "Хигия"
Клиники "Хигия"
Добър ден. - Имаме уговорка с д-р Жиро.
Елате с мен, моля.
Седнете. Д-р Жиро ще ви приеме.
Благодаря.
Полицай Салседо.
На английски или на френски? - На английски.
Добре. Заповядайте.
Значи идвате по повод един специален случай.
За... Как ги наричат в интернет?
Лудите от Педраса? - Не са луди.
Тук не обичаме тази дума. Много неточен термин.
Обърканите от Педраса.
Но така темата няма да е популярна.
Аз съм объркана, като ми дойде сметката за тока.
Сигурен съм. Но въпросът е по-сложен.
Не ни запознаха. - Харука.
Специалист по мрежови разследвания.
Големият брой абсурдни теории за тези хора е притеснителен.
Затова сме дошли.
Интересува ни какви мерки ще вземете,
за да избегнете по-нататъшно объркване.
Искате да говорите с тях. - Само ако го сметнете за удачно.
Нямаме какво да крием.
Разбира се.
Някои хора твърдят, че клиниката е като Зона 51.
Извинете. И че се отнасяте с тези хора
като с морски свинчета.
Че ги подлагате на експерименти и странни неща.
Ако имахме време, щяхме да го направим.
Но усилията да подобрим живота им ангажират цялото ни време.
Сега ме извинете,
време е за следобедна закуска.
Елена, чуй ме.
Знам, че не можеш да говориш. Ти си в кома.
Аз съм мъртъв. Идвам да те помоля за прошка.
Но не за това, което стана, а за онова, което ще се случи.
Ще сложа това.
Добър ден. Енрике, позна ли ме?
Много ясно. Вие сте Салседо. От министерството.
Да не мислите, че нищо не помня? - Извинявай. Това е Харука.
Убиха другата и сте си намерили нова колежка.
Не се дръж невъзпитано. - Просто казвам истината.
На теб каза ли ти? Предишната я гръмнаха.
Млъквай! Благодаря, че дойдохте. - Не е дошла да ни види.
Дошла е да рови като останалите. - Не го слушайте.
Всички ли сте тук? - Не. Мнозина ги пратиха в Мадрид.
В "Ла Пас" или в "Мараньон".
Какво се случи през онзи октомврийски ден?
За какво питате? - Имаше ли сатанински ритуал?
Ти й кажи. - Аз нищо не видях.
Аз също. - Убиха много овце.
И нарисуваха грозни картинки по стените.
Кои бяха тези хора?
Какво ви уплаши толкова?
Този човек не е от селото. - Не знаем кой е.
Тук е, защото се прави на много умен.
Твърди, че е математик, но не е вярно.
Макс! Корен квадратен от 1585.
39,812058...
Много ясно. Измисля си. - Нещастният човек.
Горкичкият. Откъде си, Макс? - От Дания.
Казва, че е датчанин. - Пак лъже.
Кой друг? - Тихо Брахе, Нилс Бор.
Видяхте ли? За всичко си измисля.
Я стига!
Искам да говоря с него. - Трябва да влезе за терапия.
Виждала съм го в Педраса. Видях го.
Гасим и включваме.
Това е решението. Това ще оправи всичко.
Трябва да изключим света.
Трябва да намерим копчето.
Трябва да потърсим копчето. Да намерим копчето!
Изглежда всички знаят какво се е случило.
Дали са всички, не знам. Но вие знаете. Или не помните?
Много ви харесваше италианският свещеник.
Омекваха ви краката само като го видите.
Направо се подмокряхте.
Лагуна го провесиха от една кука.
Вие трябваше да сте тук. Вие сте най-лошата.
Тя е от нашите.
Една от нашите.
Една от нашите!
Ще използват обичта ми към теб, за да те докопат.
Ще преживееш най-страшната болка в живота си.
Когато дойде моментът, ще имаш нещо в ръка.
Това е важното. Този предмет.
Пази го. Всичко зависи от него.
Пази го.
Тук! Насам!
Елате ми, копелета мръсни.
Превод КАТИ БОБЕВА
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО