Dv. sunteți căpitanul armatei Domnului.
Antonio !
Și e adevărat ?
Că am omorât un băiat provocându-i un infarct ?
E un exorcist, să fim serioși.
L-au dat afară de la Roma și ni l-au trimis aici.
Exact, în fundul pământului.
Vin după dv. Nu se vor opri până n-o vor găsi.
Ce caută ?
Dacă vrei, păstreaz-o. E doar o bucată de metal.
Nu știu de ce am păstrat-o. N-are nicio valoare.
Ăsta e un sat liniștit. Aici nu se întâmplă niciodată nimic.
Și, deodată, vii tu, și iese un scandal-monstru.
Cineva vrea să mă sperie.
Scuză-mă.
Eminență...
Știu.
Îl lichidăm ?
Avem nevoie de el viu.
Acum e confuz.
Nu e cu ei, dar nu e nici cu noi.
Nu vreau să i-o iau eu.
Vreau să mi-o dea el.
CRIMĂ ÎN PEDRAZA
Și nu spune nimic despre copil ?
Au inventat jumătate.
Zic că e posibil să fi fost răpit și că, probabil, e îngropat într-un puț.
La ce oră te întâlnești cu Laguna ?
Peste o jumătate de oră.
Și ce o să-i spui ?
Elena, n-o să creadă. Până la urmă, e cuvântul nostru împotriva...
- Împotriva a ce ? - Împotriva bunului-simț.
Amândoi am văzut același lucru, nu ?
Ni s-a întâmplat ca într-o criză nervoasă...
Nu eram nervoasă, eram îngrozită.
Asta îmi susține și mai mult teoria.
Mintea folosește aceste imagini pe care le ai în cap
și le proiectează în fața ta.
Oamenilor normali li se întâmplă când visează,
dar, în cazuri ca al nostru, se întâmplă când suntem treji.
Asta se numește "halucinație".
Amândoi am avut aceeași halucinație ?
De ce nu ? Am fost amândoi în casa aia și am văzut rețelele de lână.
Elena...
Văd că ai stat de vorbă cu părintele Vergara.
Și dacă toate astea se întâmplă din cauza lui ?
Să n-o luăm de la capăt, te rog.
Carmen a spus că el le-a furat ceva,
că are ceva ce voiau ei.
E adevărat. A spus-o și în casă.
Asta voiau ei.
O monedă ?
Pare veche.
Nu-l întreabă nimeni de ce are un arsenal la biserică ?
Paco, ne minte.
Se dă sceptic, dar el crede în asta mult mai mult decât noi.
E violent, dar e și foarte inteligent.
Dă-mi moneda.
30 DE ARGINȚI Episodul 2
SubRip by D3athD3al3r @ Myself Team
Ăsta e, nu ?
Vezi ? Uite !
Da, piciorul ăsta.
- Ești sigură ? - Da.
Când se sprijină în el, saltă capul, ca să evite greutatea ?
Da, are o leziune acolo. Dar nu e timpul pierdut.
Peste vreo două luni n-am mai fi putut face nimic.
Aș fi pierdut fără tine.
Vrei să bei ceva ?
Între timp, mă schimb.
Te rog !
Ce-i asta ?
Nu observasem. Ce ai pățit la față ?
Nu e ușor să bagi pisicile în cuști.
Ar trebui să vii cu mine.
Poftim ?
Profesional vorbind.
Cât câștigi la cabinet ? Nu contează, te plătesc dublu.
Triplu ?
Nu vorbi prostii !
În plus, tu mă plătești deja destul.
Peste o lună începe sezonul.
N-ai vrea să călătorești prin lume ?
Ne-am distra excelent, din cursă în cursă.
Atunci, cine s-ar mai ocupa de vaci, de porci ?
Oricine, Elena.
Tu ai un talent și trebuie să-l fructifici.
E adevărat că vinzi castelul ?
Întreținerea lui e o risipă de bani.
În plus, amicul tău, primarul...
- Paco ? - Da, Paco.
Mă usucă cu impozitul.
Nu l-ai iertat că a câștigat în fața ta la alegeri.
Nu, nici vorbă. Dimpotrivă, mi-a făcut un serviciu.
N-a fost o idee bună să mă prezint.
Acum aș fi ca el, aș asculta cum se plânge toată lumea.
În schimb, eu pot să iau mașina și, în două ore, să fiu la Madrid
și să iau cina unde am chef.
Știu un restaurant cu două stele Michelin...
- Nu. - Bine.
Dar o cafea în piața centrală din sat ?
Mulțumesc, Bernarda. La revedere !
Cât mă bucur să vă văd pe-aici, domnule marchiz !
Nu, Rogelio, acela era tatăl meu. Eu sunt doar Roque, pentru toată lumea.
Isabel, draga mea, două cafele. Una cu zaharină.
Imediat.
- Enrique, ce faci ? - Bună, Roque ! Ce faci ?
- Ce faci ? - Bună, Elena ! Ce faci ?
Bun...
Acum îmi spui ce e cu tine ?
- Ești cam distantă. - Sunt doar obosită.
- Am avut mult de lucru. - Adică nu-mi spui...
- Credeam că suntem prieteni. - Nu îți spun.
De ce ?
Paco !
Roque, ce faci ?
Bună, Elena !
- Bună, Paco ! - O cafea, te rog.
Fă-i o cafea primarului, cum îi place lui.
Ce e ? Multă muncă ?
Nu pot să mă plâng. Nu te-am mai văzut de mult pe-aici.
Am călătorit atât de mult, că mi se învârtește capul de la "jet lag".
De la ce ?
De la diferența de fus orar când traversezi balta.
Balta ?
Ești incredibil, omule.
Văd că pe-aici nu s-au schimbat prea mult lucrurile, nu ?
Nici vorbă. În ultima vreme am fost foarte... ocupați.
Paco și Merche au deschis un nou abator.
Da, știu. Eu aflu totul. Asta și altele, să știți.
Am informatori buni.
Scuze...
Spune ! Da ?
Cât costă ?
Sigur, cumpără înainte să crească !
Cum te simți ?
Bine.
- Bine. Am mult de lucru. - Asta e bine.
- Și eu. Mă duc la muncă. - Nu ți-ai băut cafeaua.
Da...
Bine. Dar cumpără ! La revedere !
Scuză-mă.
Ăștia nu sunt buni de nimic. Trebuie să fac eu totul.
Și Paco ? De ce a plecat ?
Unde naiba ai fost ?
- Prin sat. - Prin sat ?
- Debarasează mesele alea. - Să le debaraseze aia.
Nu fi obraznic ! Nu mânca tortilla, e pentru clienți !
Trebuie să fac eu totul.
Ce dracu' faci ?
Ce ?
Dacă te prinde taică-tău...
Dacă nu-i spui tu, nu află.
Dacă mai pui mâna pe mine, îți sparg mutra, mucosule !
Atunci a apărut o tipă bună...
- Ați luat gheață ? - Salut !
Ouija, frate...
- Sunt foarte speriată. - Poftim ?
- Vă e frică ? - Normal.
- Bine. O facem sau nu ? - Da.
Vorbiți serios ? Mie îmi dă fiori.
Hai, fato, nu strica petrecerea.
Când fricoasa o face pe curajoasa...
Are dreptate. De-asta am venit, nu ?
La naiba, ați folosit paharul de la Ouija ? E împuțit.
- Cine a fost nesimțitul ? - Ce scârbos !
Punem degetele pe tablă fără să împingem. Bine ?
Ce scârbos !
- Ce aveți ? Ce e ? - Îl mișcați voi.
- Potoliți-vă, vă rog ! - Dacă o faceți pe idioții, eu plec.
Eu n-am făcut nimic.
Nici n-am început să punem întrebări, că se și mișcă !
- Precis e maică-ta. - Ce spui ?
Las-o în pace pe maică-mea.
Când a murit maică-ta ?
- Acum trei luni ? - Și ?
Precis vrea să-ți vorbească.
De ce să vrea să-mi vorbească ?
Pentru că s-a sinucis.
Măi să fie...
- Eu plec. - Nu te supăra.
Poate că nu e mama ta. Poate că e vreunul dintre cei din jurul nostru.
Întreabă cum se numește.
Cum te numești ?
G...
I...
A...
Gia...
Giaco...
Giacomo.
- Giacomo... - Măi să fie ! E italian.
Vezi ? Nu e ea.
De unde ești, Giacomo ?
Gaeta.
Gaeta ?
Pipăie fata !
Taci, idiotule !
Pe bune acum... Îl mișcați voi ?
- Nu, fato ! - Nu.
Întreabă-l dacă e mort.
De ce să-l întreb asta, toanto ?
DA
La naiba ! E mort.
- Ești în rai sau în iad ? - Nu se întreabă așa.
Pui întâi o întrebare, pe urmă, alta.
S...
U...
N...
T...
Sunt.
A...
... ici.
- Fir-aș al naibii ! - La dracu' !
Cine a pus mâna pe mine ? Duceți-vă dracului toți !
- Nu mă pipăiți ! - Lanterna de la mobil, tâmpiților !
N-am baterie.
La naiba ! Ce spaimă am tras !
Mie mi-a supt cineva urechea.
- N-are haz ! - Ce naiba spui ?
N-am fost eu, la naiba !
- Ești un porc ! - N-am fost eu, jur !
Unde e Sole ?
- Ce nemernică ! - Sole !
Sole !
Sole, n-are haz deloc ! Pe bune ! Unde naiba ești ?
- Sole ! - Sole !
- La naiba !
- Sole ! - Sole !
Sole, vino ! Ce naiba !
Sole, la naiba !
- Sole ! - Sole !
Ați întrebat la spitale ?
Ce mai așteptați ?
Am adus asta.
Foarte bine.
Mulțumesc, Martín.
Stai liniștit.
Miroase !
- Miroase ! - Hai !
- Du-te la stânga ! - Pe-acolo.
Nu e nimic.
În spatele mormântului ăluia.
- Dle primar... - Măi să fie...
Sticlele alea sunt din barul meu.
Richi, vino, băiete !
Stai liniștit, nu-ți fie teamă. N-o să pățești nimic.
"Nu-ți fie teamă ?" Îți trag două, de te las lat ! Ascultă la mine !
Ce-am vorbit noi ?
- Enrique, te rog ! - Stai jos.
A luat sticle de la bar, Concha !
Fiul tău e un delincvent ! Nu e prima dată. Sunt cu ochii pe el.
Richi, va trebui să mergeți cu sergentul, să dați o declarație.
Dar mai ai o șansă să ne spui adevărul.
Copilul nu știe nimic. Mi-a spus mie.
Ricardo, dacă s-a întâmplat ceva între voi,
vreun accident, ceva ce nu voiați să se întâmple,
dar care v-a scăpat de sub control, e momentul să mărturisiți.
Până la urmă, se va afla totul.
Nu s-a întâmplat nimic, serios ! A dispărut deodată.
Așa a fost. S-au stins lumânările și, când ne-am uitat, nu mai era !
N-are niciun sens ce-mi spui.
Nu dispare nimeni pentru că joacă Ouija.
Ouija e o prostie foarte periculoasă,
pentru că oamenii se sperie și, până la urmă, iese prost.
- Mai ales dacă ați băut. - Exact.
Dacă spui asta înseamnă că ceva s-a întâmplat, dar nu vrei să-mi zici.
- Precis au fumat iarbă. - Taci, Concha !
Am găsit pastilele astea.
- Sunt ale tale ? Te sparg ! - Oprește-te !
- Calmați-vă ! - Ce ?
Uite ce ai făcut !
Plângi, că o să-ți trag o mamă de bătaie !
Nimic. Nici urmă de ceva suspect.
- Atunci ? - Habar n-am, Paco.
Ori a plecat fiindcă așa a vrut ea, ori au răpit-o ei.
Dar, dacă am fi văzut vreun semn de violență,
l-am fi detectat la fața locului sau pe copii.
I-am examinat pe toți.
Nu e nicio urmă de luptă, nici măcar de încăierare.
Bună !
Ce s-a întâmplat ?
Mi-a spus ceva Curro, dar nu știu nimic.
Copiii au făcut o petrecere aseară și Sole a dispărut.
- Sole ? Care Sole ? - Fiica lui Martín.
- Martí­n ? - Administratorul tău.
Dacă aveți nevoie de mine...
- Am relații în Ministerul de Interne. - Și ce ?
Dacă trebuie să facem ceva, facem. Sau să chemăm pe cineva să ne ajute...
Totul e sub control, Roque. Mulțumesc.
Serviciu ușor !
Să fim serioși !
"Serviciu ușor", zice, de parcă ar fi din Garda Civilă.
Ai văzut cu cine era, nu ?
Bietul om...
Întâi, soția, acum, fiica.
Erau de 20 de ani administratorii mei.
Ea gătea, iar el păzea moșia.
Acum, trebuie să facă el totul.
Ce a fost ? Cancer ?
Da, un tip care se diagnostichează de pe o zi pe alta.
- Ea n-a suportat ideea. - Groaznic.
S-a urcat acolo și s-a aruncat.
Mai rău e că fata era de față.
A văzut când s-a aruncat ?
Intră !
Bună, Martín !
Ai vorbit cu prietenii ei ?
Cu Elvirita.
- Și ce spune ? - Ce spun și ceilalți.
Că a dispărut deodată.
Da, dar ți-o mai fi spus ceva.
- Că li s-a arătat un spirit. - Ce anume ?
Un spirit. Jucau chestia aia cu paharul, ca în filme.
- Ouija. - Exact.
Și, deodată, a apărut spiritul unui italian.
- Italian ? - Da.
Mă întreb de ce ar spune așa ceva.
Când cineva inventează, îmi închipui că spune ce-i vine întâi în minte,
că i s-a arătat diavolul sau așa ceva,
dar spiritul unui italian care se numește Giacomo...
Giacomo ți-a spus ?
Elvira !
Cineva vrea să vorbească cu tine. Elvira !
E așa de ieri.
Știu că nu mă auzi...
Dar nu-mi pasă. Eu îți spun ce simt.
Prima dată când am făcut Ouija,
îmi amintesc că ni s-a arătat o fantomă care se numea Chuqui.
Spunea niște prostii așa de mari, că, după o jumătate de oră, ne-am plictisit
și am plecat.
A doua zi, am încercat din nou
și iar a apărut Chuqui.
Ne-a umflat râsul, nu lua nimeni în serios treaba...
Până când, deodată...
Chuqui a spus că Amparo e cu el...
... și că e bine.
Amparo era bunica mea.
Niciunul dintre prietenii mei nu știa că se numea așa.
Ce ai întrebat-o ?
Am întrebat-o dacă e în cer.
Și ce ți-a spus ?
Că nu.
Era în iad ?
Nici acolo.
Atunci ?
Mi-a spus că e în "ceață".
Serios ? În ceață ?
Sau cel puțin asta am înțeles noi.
Tu crezi în lucrurile astea ?
Da.
N-am mai făcut asta de atunci,
dar îmi amintesc fiecare cuvânt de parcă ar fi fost ieri.
Ce v-a mai spus Giacomo ?
Elena...
Cât a trecut ? O lună ?
De o lună nu mai știu nimic de tine.
Înțeleg că ți-a fost greu să te întorci.
Presupun că acum, privind de la distanță...
Situațiile de violență extremă pe care le-am trăit distrug nervii.
E greu să-ți păstrezi integritatea,
dar tu ești o femeie puternică și ai dovedit o mare tărie de caracter.
Se numea Giacomo.
Și era din Gaeta, un sat din apropierea Romei.
Am căutat pe Google
și se pare că Giacomo al tău, băiatul care a murit în sesiunea de exorcism,
era și el din Gaeta. Așa că nu mă enerva.
Începe să mă cam îngrijoreze obsesia ta față de mine, Elena.
E curios că acești copii, dintre toate spiritele din lume,
l-au invocat tocmai pe Giacomo pentru ședința lor de spiritism.
Care e noua ta teorie ? Că am o legătură cu dispariția ?
Că o țin sechestrată, cu un căluș în gură ?
Nu, nu cred că ai sechestrat-o.
A dispărut, de acord,
dar e undeva, iar tu o să-mi spui unde este.
Dacă ți-e așa de clar că am avut vreo legătură cu dispariția,
te rog să suni chiar acum la Garda Civilă.
DISPĂRUTĂ
Bună ziua !
Mulțumim că ați venit să ne fiți alături într-o zi atât de importantă.
Cred că a venit momentul.
PENSIUNEA SANTO DOMINGO
- Paco ? - Draga mea...
- Paco, te rog ! - Nu...
- Nu... brațul... - Paco...
- Bravo ! - Câteva vorbe pentru Canal 2, vă rog.
Dle primar, ce așteptați...
A face parte din această comunitate de hoteluri cu farmec
e o adevărată onoare. Lucrăm de mult timp...
Unde e fiica mea ?
Sole !
Martín, te rog, o s-o găsim pe fiica ta...
- Lasă-mă ! - Martín, liniștește-te, te rog.
Dacă vreunul dintre voi s-a atins de fiica mea,
jur că îl împușc !
- Liniștește-te, te rog. - Martí­n, te rog.
- Sole ! - Ține-o.
Sole !
Unde e fiica mea ? Vă rog !
Nu mai filma !
Fiica mea, vă rog...
O să-ți găsim fiica. Bine, Martí­n ?
- Fata mea, nu mai pot. Doamne... - Liniștește-te, e în regulă.
ELVIRA: Ce nebunie !
NACHO: Îmi pun întruna întrebări.
RICHI: E enervant ! Spun și eu o dată adevărul, și nu mă crede nimeni.
Ha, ha, ha !
JAIME: A naibii Ouija... Biata Sole !
SOLE
JAIME: La naiba !
NACHO: Măi să fie !
VANE: Tu ești ? Unde ești ?
SOLE SUNĂ
Sole ?
Tu ești ?
Trebuie să faceți din nou Ouija. Numai așa pot să mă întorc.
Nu știam cui să-i spun.
Prietena ta e sigură că era ea la telefon ?
Nu știu. Spune că nu se auzea bine. Dar cine să fie, dacă nu ea ?
Nu știu. Cineva care vrea să vă sperie.
O vor face iar în seara asta.
Ce ?
- Ouija. - Nu. Trebuie să-i împiedici.
Vane spune că Sole i-a cerut asta.
Că doar așa se poate întoarce.
Unde o vor face ? În cimitir ?
Nu vor să-i vadă nimeni.
Se duc la casa abandonată.
La subsol sunt niște pivnițe...
La naiba ! Nu trebuia să-ți spun.
Nu-ți face griji, rămâne între noi.
- Îmi promiți ? - Îți promit.
Mi-e frică.
Nu se va întâmpla nimic.
Sunt aici ?
Pe aici se intră în pivnițe.
E foarte frumos, o să vezi.
Copii, trebuie să încetați imediat.
Ai zis că e o prietenă, Elvira. O prietenă, nu ? Nemaipomenit !
Tu ești Vane ?
Trebuie să duceți telefonul la poliție, ca să localizeze apelul.
Nu apare nimic în registrul de apeluri.
Nu contează, ei știu ce au de făcut.
Nu putem să așteptăm.
Sole i-a spus lui Vane să facem asta și asta o să facem.
Și dacă se întâmplă ceva ?
Dacă încercăm și dispare unul dintre noi ?
Ce intens !
Fa...
... ceți...
Faceți-o...
Faceți-o imediat.
Tu ești, Sole ?
DA
E înfricoșător !
Cum te putem ajuta ?
Vor...
... să...
Vor să vorbească cu tine.
Cu cine ? Cu cine vor să vorbească ?
Nu.
Nu, eu nu mă bag în asta. Nu.
Elvira, îi spui, te rog, prietenei tale că ori face ce spune Ouija,
ori se cară de-aici.
Elena...
Cred că ar trebui s-o faci.
Pentru Sole.
Nu știu de ce ți-e frică, după ce spune mama mea despre tine...
Și ce spune mama ta ?
Că soțul tău a plecat fiindcă ești nebună, că vezi fantome.
Dă-ne...
... mo...
... neda. Dă-ne moneda.
Ce monedă ?
Drăcia dracului !
- Ce se întâmplă ? - Iar ? Nu se poate !
Sole !
Sole...
Mulțumesc mult.
- Mulțumește-i Elenei, Martí­n. - Să mergem !
Vorbește tu cu ea, Paco. Eu nu înțeleg nimic.
Ce ?
- L-ai văzut, nu ? - N-am văzut nimic.
Dar ai fost acolo !
Paco, dacă îți spun că n-am văzut nimic, chiar n-am văzut.
Făceam Ouija, m-am uitat în sus și a apărut.
Îți spun... Bănuiesc că îți dai și tu seama că sunt foarte tulburată.
- Dar trebuie să-ți fi spus ceva. - N-a deschis gura.
A zis că vrea să se spovedească la preot.
- N-am auzit. - Mi-a spus mie, Elena.
- Ești cam agitată, nu ? - N-am de ce să dau explicații nimănui.
Am făcut Ouija pentru că mi-au cerut-o copiii.
Nu te-a întrebat nimeni nimic, Elena. Liniștește-te, te rog.
Știu cum merge treaba.
Mâine o să înceapă toți să spună că eu o țineam sechestrată,
că eu sunt vinovată, că eu le-am băgat în cap chestia asta cu spiritismul.
Liniștește-te, acum contează doar că ai ajutat să fie găsită.
Nu știm cum, dar acum e acolo, cu tatăl ei.
Da, draga mea.
- Liniștește-te, te rog. - Nu, mai am puțin.
Iartă-mă !
Sfântă Fecioară Maria !
Concepută fără de păcat.
Îmi pare rău pentru mama ta.
Când se întâmplă o asemenea nenorocire, toți ne simțim vinovați...
Vreau să știi că mama ta te iubea la nebunie
și că nimic din ce s-a întâmplat nu e vina ta.
N-am venit să vorbesc despre mama. N-am venit pentru că am vrut.
- Poftim ? - Mi s-a spus să vorbesc cu dv.
Cine ți-a spus ?
Prietenii dv.
Nu știu despre cine vorbești.
Au vrut să vă spun ceva.
Ce anume ?
Dă-ne înapoi ce e al nostru.
Facă-se voia Ta, precum în cer, așa și pe pământ...
Îmi pare foarte rău.
De ce, fata mea ?
Pentru că veți muri înainte să se însereze.
Luați una de dimineață...
- Notează, ca să-i ceri... - Vă rog...
Vă rog...
Vă rog, luați loc aici, domnule !
- E inima. - Domnule, ce luați ?
Cred că e Captopril.
- Captropil, bine. Adu ! - Bine.
De 100 mg. Cred că e un infarct.
Oamenii sunt îngroziți, Manuel. A doua moarte în două luni.
- Oamenii sunt întotdeauna îngroziți. - La naiba !
Fata îi spune că o să moară, iar peste o oră, omul e mort.
Asta bagă în sperieți pe oricine.
Dacă ai inima făcută praf și te oprește cineva pe stradă
și îți spune că o să mori nu te ajută deloc.
Uite-o acolo, cu tatăl ei.
Ce ți-a spus fata când ai vorbit cu ea ?
- Secretul spovedaniei. - Te rog, părinte...
- Ți-a vorbit despre asta ? - Poftim ?
Te-a amenințat că va face lucruri de-astea ?
- Ai vorbit cu Elena ? - Nu.
Mă rog, da. Trebuie să facem ceva.
Trebuie să le spunem oamenilor că a fost o nenorocire, atâta tot.
Omul avea probleme cu inima și nu și-a luat medicamentele.
Ăsta e tot misterul. La naiba !
Cum puteți avea nerușinarea să stați acolo, să vă uitați ?
ELVIRA: Nu mi-e frică de tine.
La naiba ! Toată lumea spune că sunt posedată.
Lasă-i în pace.
- Toți sunt niște țărani ! - Nu, au dreptate.
Nu e normal ce mi se întâmplă.
- Ce ți se întâmplă ? - De când am fost acolo...
- Acolo, unde ? - Nu știu, dincolo.
Era ca un... vis, dar adevărat.
Cum spuneam, de când am fost acolo, văd niște chestii foarte ciudate.
Cum adică ciudate ?
Oamenii...
Oamenii nu sunt la fel. Au...
Am un soi de culori în jur.
- Cum ? - E ca o chestie care te înconjoară.
Tu acum o ai albastră.
Dar stai liniștită, că asta e bine.
Domnul care a murit avea o margine roșie, aproape neagră.
Și asta ți se întâmplă cu toată lumea ?
Vezi toți oamenii ăia ?
La toți e albastră.
La unii e aproape albă, la copii.
În schimb, acolo, în depărtare... Îl vezi ?
- Pe cine ? - Pe cel cu buchetul de flori.
Da. Ce e cu el ?
Ceasurile acelea ce preț au ?
Elvira...
Ce mai faci, draga mea ?
Liniștește-te. Ce e ? De ce ne-am întâlnit aici ?
E vorba despre Sole... Mă sperie.
- De ce spui asta ? - Vino !
E cel de acolo.
- Cine ? - Cel care e acum cu vânzătorul.
Ce e cu el ?
Sole spune că o să moară.
- Ești sigură ? E el ? - Da.
Spune că are ceva în jur, nu știu.
- O aură... - Da.
Zice că sunt unele bune și altele rele. Ăsta se pare că...
- Liniștește-te. Când ți-a spus asta ? - Adineauri, la ea acasă.
L-am urmărit. De-asta te-am sunat.
- Și ce vrei să facem ? - Nu știu, poate ar trebui să-i spunem.
Nu, nu trebuie să-i spunem nimic. Ar fi o nebunie.
- Iese. Ce facem ? - Nu facem nimic.
- Ascultați... - Da !
Nimic. Mă scuzați.
Gata ! Bine ?
Stai liniștită, nu se va întâmpla nimic. Bine ?
Ce s-a întâmplat ?
Elvira, liniștește-te. Trage aer în piept.
Așa...
Expiră...
L-am oprit...
Voiam să-l previn, dar a mers mai departe.
Nu e nimeni vinovat. Nici tu, nici eu, nici Sole, nici domnul.
A fost un accident.
Un accident e când nu se știe ce se va întâmpla,
dar noi știam.
Ea știa.
De ce ?
Liniștește-te, așa...
Ar trebui să-i spun că totul e doar o întâmplare.
- Nu e adevărat ! - Ba e adevărat. Nu ?
Mi-ai spus că omul nu era atent. Se uita la voi când a traversat strada.
Și noi am provocat accidentul... Asta vrei să spui ?
Nu e bine să gândim așa, Elena.
Și cum vrei să gândesc ? Situația ne scapă iar de sub control.
Și singurei persoane care ne-ar putea ajuta să înțelegem ceva nu-i pasă.
Am vorbit cu el. Zice că e secretul spovedaniei.
Probabil că oamenii sunt îngroziți.
Probabil cred că fata asta e o vrăjitoare sau așa ceva.
Chiar n-o să facem nimic ?
Să văd ce idee îmi vine...
- Hai ! - Ai grijă. Urcă cu grijă.
Iar te implică.
Merche, oamenii sunt speriați. Trebuie să dau o mână de ajutor.
- Nu mă costă nimic. - Nu te costă nimic...
- Normal, îți place. - N-am spus asta.
Atunci, ce e ?
Femeia aia nu știe ce să mai inventeze ca să te îmbrobodească.
- Ce s-a întâmplat ? - E în regulă.
Dispare o fată, iar ea face spiritism cu prietenele ei.
Moare un om, apoi, moarte altul, iar ea e prezentă, instigând la rele.
Dar nu-i ajunge, acum vrea s-o ajuți tu.
- Ascultă-mă ! - Da, da...
Tu ai responsabilități, ai o reputație de menținut.
Asta nu e bine pentru primărie. Cu atât mai puțin, pentru afaceri.
- S-o facă alții. - Bine.
Nu te amesteca !
Sole, draga mea, deschide ușa.
A venit părintele Manuel, vrea să te vadă.
Sole, vorbește cu el, o să te ajute.
Sole, sunt părintele Vergara. Deschide ușa !
- Sole ! - Sole !
- Apuc-o ! - Dezleag-o !
Nu respiră.
- Sole ! - Nu respiră.
Sole ?
Așa...
Gata, liniștește-te. A trecut, liniștește-te.
Liniștește-te.
- Așa... - Te simți bine, draga mea ?
N-ați făcut ce v-au cerut.
De ce n-ați făcut-o, părinte ? Acum, ei dau vina pe mine.
Delirează.
E roșie, aproape neagră.
Aura ? A mea ?
Nu, a lui.
Se va întâmpla azi, diseară.
Gata !
Respiră !
Gata !
Ți-am zis să nu te implici, dar tu te implici și mai mult !
Fata a încercat să se spânzure, Merche. Dacă nu mergeam acolo...
Nu vreau să-mi închipui.
- Ce se întâmplă în satul ăsta ? - Nu știu.
Dar poate fi mai rău.
Fata i-a spus preotului că el urmează.
- Sigur i-a spus asta ? - Sigur.
- Și el ce a spus ? - Nimic. A tăcut și a plecat.
Trebuie să-l alungăm.
- Cum ? - Nu mai poate să rămână în satul ăsta.
Uite cum e toată lumea ! Uită-te la tine !
Merche, e preotul satului, nu paznicul de la primărie.
Nici pe ăla nu-l pot da afară. Știai ?
Te duci la Segovia și vorbești cu episcopul.
Și ce-i spun ?
Adevărul. Că, de când a venit, n-avem liniște. Pur și simplu.
- Și e vina preotului ? - La naiba, e evident !
Bine, hai să vedem. Eu sunt episcopul. Te duci la el... Ce-i spui ?
De când a venit acest om, se întâmplă numai nenorociri.
Foarte bine. Știi ce va spune ?
Că argumentul meu e de rahat. Și o să mă facă idiot.
Nu-mi vorbi așa, Paco.
Dacă acuzi pe cineva înseamnă că ai dovezi. Dacă nu, taci.
Dacă zici că are vreo legătură cu treaba cu vițelul, cu dispariția lui Sole
sau cu moartea bărbatului cu flori înseamnă că vorbești aiurea.
A fost la închisoare, Paco, și nu ne-a spus nimeni nimic.
Avem dreptul la un preot normal în satul nostru. Da sau nu ?
Și dacă e adevărat ce spune fata
și preotul va fi mort mâine ?
Doamne Iisuse Hristoase, mă doare sufletul că Te-am supărat.
Îmi propun să nu mai păcătuiesc, să mă spovedesc și să-mi ispășesc pedeapsa.
Îți încredințez, Doamne, viața mea, în schimbul tuturor păcatelor mele
și astfel am încredere că mă vei ierta
prin meritele sângelui Tău, ale pasiunii și ale morții Tale.
Dacă înainte...
... de a se înnopta...
... nu ne dai înapoi... ... moneda...
... vom distruge...
... acest sat...
... și pe oamenii la care ții cel mai mult.
Tatăl tău știe că ești aici ?
Intră !
- Vrei ceva de băut ? - Apă, mulțumesc.
- Mâine te duci la liceu ? - Nu.
Mă duc la școală, în Sepúlveda.
Mă duce tata.
Asta e bine.
Concentrează-te pe studiu și lasă restul.
Rutina ajută să-ți ordonezi mintea.
Mi s-a spus să vă dau asta. E pentru dv.
Spun că, dacă asta nu ajunge,
să-mi tai în continuare degetele, urechile sau limba,
până când le dați înapoi ce caută.
Poliția ?
Vă sun din Pedraza. Din satul Pedraza, din Segovia.
Nu ! E urgent ! Da.
- Mă auziți ? - Da.
Sunteți acolo ?
Dacă vorbești cu ei, o să le spun că ai făcut-o tu.
Nu ! Stai, stai !
Stai calmă.
Căutăm moneda ?
O să fie foarte încântați.
Te simți bine ?
Mă gândeam...
La ce ?
Că mi-e tot mai clar.
Ce ți-e clar ?
Că ar trebui să vii cu mine.
Roque, nu-mi stă mintea la asta acum.
Da, dar acum trebuie să te gândești.
Trebuie să schimbi peisajul,
să ieși din văgăuna asta infectă, care te face s-o iei razna.
Nu înțeleg de ce lumea mă face nebună în ultima vreme.
Vreau să spun că tot ce mi-ai zis
despre fată, despre Ouija... Nu știu, te implici prea mult, Elena.
Te străduiești atât de mult să te pui în locul ei, că ajungi în locul ei
și crezi că lucrurile astea sunt adevărate, dar nu sunt, Elena...
Când o să ieși de aici, o să-ți dai seama de asta.
Asta e sigur.
E cineva la tine acasă ?
Nu.
Ai uitat luminile aprinse.
Scuze, nu erai acasă. A trebuit să sparg geamul.
Îmi pare rău, trebuia să intru.
Ce cauți aici ? Ieși imediat din casa mea !
Ascultă... I-ai vorbit fetei despre monedă ?
- Poftim ? - Lui Sole sau vreunei prietene ale ei.
- Le-ai vorbit despre monedă ? - N-ai auzit ce a spus ?
Elena spune să pleci. Dacă nu, te dau eu afară.
Elvira a fost la mine.
Probabil că a văzut astea și i-a spus lui Sole. Asta trebuie să fie.
Nu poate exista altă explicație.
Sole, draga mea...
Ce ai pățit ?
- El a făcut-o. - Nu e adevărat.
Ești un nemernic !
Stai liniștită. Va fi bine. Să nu te miști de aici.
- Mergem la spital și va fi bine. - Nu.
Roque !
Ce ai făcut ?
Roque !
Ai găsit-o ?
Nu vorbi cu ea ! Nu-i spune nimic.
E la mine.
Dă-mi-o !
- De ce îți trebuie ? - Elena, taci !
Ca să iasă din capul meu.
Și tu îi vezi ?
Sunt aici.
Ce ți-au promis ?
E legat de mama ta, nu ?
Mama ta e moartă, Sole,
și n-o va putea învia nimeni, nici măcar ei.
Ai auzit ? Mama ta și-a luat viața pentru că era bolnavă.
N-are nicio legătură cu tine.
Mama ta te iubea și nu voia s-o vezi suferind.
Tu n-ai nicio vină.
- Ești ca ei. Vrei să mă folosești. - Da, sunt ca ei, vreau să te folosesc.
Pentru că ești doar o adolescentă stupidă, moartă de frică.
Îndrăznește să ne înfrunți ! Închide-ți mintea, să nu intre nimeni !
Numai tu o poți face.
Tăceți ! Ajunge ! Ieșiți din capul meu !
Gata ! Încetați !
Roque...
Gândește-te la mama ta ! Gândește-te la mama ta, Sole !
Ei nu pot lupta cu asta ! Nu ! Gândește-te la mama ta !
Roque !
Roque...
- Cum se simte Sole ? - Bine.
Acum se fac bine treburile astea, dar cicatricea va rămâne.
Ca a ta.
- Vreau să spun... Cum te simți ? - E un fleac.
Cuțitul s-a lovit de coaste, n-a ajuns să perforeze plămânul.
Până la urmă, am avut noroc.
- Știi ceva despre Martí­n ? - E afară.
E ultrasedat, habar n-are de nimic. Nu știe unde este.
Spune-i să nu-și facă griji, n-am de gând s-o reclam.
N-o să spui ce s-a întâmplat ?
Nu știu ce s-a întâmplat.
A intrat, m-a înjunghiat și nu-mi mai amintesc nimic.
Îi ajung problemele pe care le are. Nu crezi ?
Bine... Eu...
Mulțumesc, Roque.
Mă întorc imediat.
Ai vorbit cu Vergara ?
Da, mi-a spus versiunea lui.
Lasă-mă să ghicesc...
Că eu le-am spus copiilor despre monedă,
Sole a făcut o obsesie pentru asta...
Fiindcă era foarte afectată de moartea mamei ei,
s-a automutilat, ca să se pedepsească.
Ceva de genul ăsta. Bănuiesc că versiunea lui nu coincide cu a ta, nu ?
- Nu-i pasă nimănui de versiunea mea. - Mie îmi pasă, Elena.
Soția ta are dreptate, ești umărul pe care plâng toți oamenii din sat.
Lasă asta acum ! Știi că poți vorbi cu mine.
Spune-mi... Ce s-a întâmplat ?
Vergara a intrat în casa mea ca să caute nenorocita aia...
Moneda ?
A spart geamul de la ușa dinspre grădină și a umblat prin toată casa.
Apoi, s-au întâmplat lucruri pe care nu știu cum să le explic.
- Îmi pot imagina. - N-ai cum. Nu-și poate imagina nimeni.
Mai bine o luau. N-o vreau în casa mea. N-o vreau în preajma mea.
Ar trebui să-l ascult pe Roque și să plec din satul ăsta.
Să fug până n-o iau razna de tot.
Eu nu vreau să pleci.
Te rog...
Asta nu se termină aici.
Se vor mai întâmpla lucruri, iar eu n-am curajul să înfrunt totul singur.
Pleacă și tu !
Nu, nu pot.
Aici e viața mea și sunt multe lucruri la care nu pot renunța.
Am multe responsabilități.
Rămâi !
În plus, dacă trebuie să plece cineva din sat, aceia nu suntem noi doi.
Spuneți-i că nu !
Spuneți-i Eminenței Sale să nu-și facă griji !
Trebuie să avem grijă de el până vin toți.
Până vine clipa.
Clipa lui Iuda.
Traducerea și adaptarea OLIVIA PRIMEJDIE
Sfârșitul episodului 2