Досега...
Каква беше целта на разследването ви в Педраса?
Дойдохме, за да разберем къде са хората.
Вдън земя?
Елена няма да се оправи нито днес, нито утре.
Какво ще й направят? Кой планира нещо?
Не мога да ти кажа. Защото всички са в Ада.
Когато дойде моментът, ще имаш нещо в ръка.
Това е важното. Този предмет. Пази го. Всичко зависи от него.
Да се отвори порталът с камък? Какво ще рече това, Антонио?
Продаден на нашия приятел и благодетел - г-н Крисчън Барброу.
Една година по-рано
Вергара, любимият ми син.
Не знам как се излиза оттук, но ще се измъкна.
Колко си упорит! Много ме радваш.
Хората от повърхността са невероятни, нали?
Слаби, непостоянни, безполезни.
Вечно страдат.
Без вас нямаше да съществувам.
Аз ви осигурявам удоволствието
и терзанията от страстите.
- Това е мой дълг. - Стига глупости.
Какво искаш от мен?
Векове наред подкрепях доброто или злото
според съответните нужди.
Въпреки това за първи път се изправям срещу една нова личност.
Не го познаваш. Вергара, този човек не иска нищо.
Още по-страшно е, че жадува за нищото.
ТРИЙСЕТ СРЕБЪРНИКА Земята на сънищата
Ница, Франция
Госпожицата излиза.
Добро утро.
Надявам се всичко да е по вкуса ви.
След всичко, което преживяхме, няма ли да ми говориш на "ти"?
Това е въпрос на уважение.
Между другото, те са тук заради вашата сигурност.
- Може да се движите свободно. - Благодаря.
Педраса - селото фантом
Ако къщата не ви харесва, ще ви осигурим друга.
- В района има няколко подобни. - Не, всичко ми харесва.
Няма проблеми.
- Колко време трябва да остана тук? - Не ме разбрахте.
Искам да ви кажа, че къщата е ваша.
- Моля? - Къщата,
градините, земите наоколо - всичко е ваше.
Каква изненада!
- Защо? - Това е жест на благодарност.
- С какво съм я заслужила? - Ами...
Докато половината служители на папата
се влачеха по земята и просеха малко власт,
сребърникът се търкулна в краката ви.
- Той ви избра. - Именно.
Вие сам казахте
да не бъдем скромни.
- Ще закусим ли? - Хайде.
От първия миг усетих някаква връзка помежду ни.
- Говорим на един и същ език. - Продължавайте.
Когато ни предадете монетата, ще организираме тържество.
В тесен кръг, но изискано.
И ще ви запозная с останалите съдружници.
- Ние сме четирима. - Четирима?
Двама във Варшава и един в Париж.
Останалите монети са в ръцете на групировки,
до които засега нямаме достъп.
Идеята е да съберем всички, както може да се досетите.
- Разбира се. - Имаме план за действие,
но ще ви го обясня по-нататък.
Остават 27. Изглежда трудно.
По мои сметки са 26.
Не съм казала дали искам да се включа.
Мислех, че тази къща може да ви помогне да вземете решение.
Тази къща. И какво друго?
Не знам.
Какво ще кажете?
- Приготвил съм ви изненада. - Ами?
Ето я.
Запознайте се с Октавио - вашият нов приятел.
Чудесно, но не разбирам...
Той е изцяло ваш. Както спортната кола.
Мой? Какво ще рече това?
Може да правите с мен каквото пожелаете.
Ще изпълня всяка ваша молба. Аз съм ваш роб.
Разбрахме, Октавио. Благодаря.
Не разбирам защо е всичко това.
Знам, че наскоро загубихте
много важен свой близък.
- Имате предвид мъжа ми ли? - Да.
Предполагам, че за вас е голям емоционален шок.
Този проблем трудно може да се реши.
Но в чисто физически план
ви уверявам, че Октавио ще ви удовлетвори напълно.
Абсолютно съм убедена в това, но...
Той е като колата. Имаме и други модели.
Трябваше да ми кажете, че не ви харесва.
Нали казахте, че мога да правя с него каквото пожелая?
Тръгвам си. Уморена съм.
Няма да е лошо да сте по-интуитивен, Лагранж.
Нали така беше името ви?
Изненадайте ме.
И още нещо.
Не съм загубила мъжа си.
Да ви е ясно.
Отдръпнете се, ако обичате.
Благодаря.
Сепулведа, Испания
Ето. Получих списание за пътувания във времето, мултивселени...
Вече не сме на тази вълна. Сега ни трябват кърлежи.
- Кърлежи ли? - Да. Кърлежи, въшки, буболечки.
Някое природонаучно списание или албум с лепенки...
А Стивън Кинг?
Не, това е художествена литература.
Мен реалният живот ме отчайва. Изглежда твърде невероятен.
Трябва ли правиш такива резки завои?
Проблемът е, че си възрастна.
- Гледай напред, да не се разбием. - Лагуна.
Карай към магистралата. Аз ще те насочвам.
- Как ме намерихте? - Не успяхме.
Затова искахме да говорим с жена ти.
Да не сте посмели! Ще те гръмна!
- Добре. Трябва да поговорим. - Да. Като последния път.
Аз висях на една кука, а ти гасеше фасове в краката ми.
- Почти нищо не помня. - Аз обаче не мога да го забравя.
Завий надясно към магистралата.
Слез от колата.
Хайде де!
Към хижата.
- Кой още знае, че сме тук? - Грешиш, Лагуна.
- Не съм с тях. - Хубаво, сама си.
- Какво искаш от мен? - Да разбера какво стана.
Това е моя реплика, мамка му!
Аз трябва да попитам какво стана,
защото ти беше с онези хора,
ти изпълняваше заповедите им.
Изпълняваше ги!
- Казах ти, че нищо не помня. - Кофти късмет.
Помня, че се събудих до трупа на колежката ми.
Беше мъртва.
Всички бяха изчезнали.
Месеци наред се опитвах да се убедя, че това беше краят.
Нямаш ли усещането, че това тепърва започва?
Има нещо.
Не знам какво.
Нещо, което продължава да расте.
И когато се осъзнаем, ще е твърде късно.
- И Антонио така казва. - Той добре ли е?
Да, с мен е.
- Още ли има видения? - Да.
- Аз ги записвам. - Записваш ги?
В една тетрадка. За да запомня имената и подробностите.
Как да съм сигурен, че мога да ти вярвам?
Откъде да знам, че не ме лъжеш
и че няма да започна да окачам хората на куки?
Ако нещо не ти харесва, знаеш какво да направиш.
Защо записваш? Кажи! Коя е тази?
Спокойно. Това е за "Ютюб".
Няма да го качвам. Записвам подробностите.
И ги събирам. Също като теб. Съжалявам.
- Коя е тази жена? - Харука.
Харука.
Мен ме боли повече.
Накрая аз ще трябва да се извинявам.
Вечно се изкарваш жертва.
Каквото и да става, ти най-много страдаш.
Останалите трябва да те утешаваме. Не съм се омъжила заради това.
А защо тогава?
Защо?
- Какво? - Много добре ме чу.
Защо се омъжи, Мерче?
Ако ще ми говориш така, по-добре си върви.
Истина е. Преди имахме общ проект,
който беше съвсем прост.
Да бъдем щастливи.
- Мислиш ли, че сега сме щастливи? - Няма да говоря за това.
Точно за това трябва да говорим, Мерче.
Какво става, Пако?
Искаш да ми кажеш нещо ли?
Да, от една година сме само съдружници във фирмата.
Или така изглежда. Мислиш ли, че ни свързва нещо?
Ти го знаеше от самото начало!
Знаеше, че не мога да имам деца!
- Успокой се. - Върви по дяволите.
Не ме мисли за глупава!
- Знам откъде идва всичко. - Откъде?
Мислиш ли, че имаш някакви шансове с нея?
Моето детенце.
- Тя излезе. - Здравей!
Здравей, миличък.
Здравей!
Миличък.
Мадрид, Испания
- Здравей. - Здравей, Пако.
И така. Жената от 212-та я изписаха.
Следващите сме ние. Сигурен съм.
Жената беше много зле.
А за 15 дни се оправи. Изписаха я.
Засичал съм я с мъжа й в коридора.
Мъжът й е много готин. Прегърна ме.
Какво е това?
Какво са ти сложили?
Ужас!
Какво е това?
Паки.
- Паки, ела! - Сега не мога.
- Трябва да видиш нещо. - Какво има?
Ела.
- Къде е? - Какво?
Ембрионът в тоалетната! Къде е?
- Какъв ембрион? - Това е абсурдно.
Елена имаше изсъхнал ембрион върху корема. Къде е?
- Нищо не съм видяла. - А това какво е?
Видяла си го, защото си влизала в тоалетната.
Не ме докосвай. Само пуснах водата. По-кротко!
Успокой се.
Погледни ме. Първо трябва да поспиш малко.
Всеки би се сринал при такова напрежение.
- Сигурно той го е направил. - Кой?
- Мъжът, който влезе в стаята. - Тук ли?
Преди няколко дни тук влезе един свещеник.
Чакай малко.
Ще ти донеса едно хапче и отиваш да спиш. Става ли?
Иначе още днес ще те приемем. Разбра ли? Стига вече.
Добре.
Ето...
Тук сме...
За пореден път сме с вас
и се опитваме да разберем какво е станало с изчезналите.
Изглежда един от тях се е скрил в тази вятърна турбина.
- Какви ги върши? - Моментът не е подходящ, Харука.
Разкарай тази пущина, че така ще те прасна,
че два дена няма да станеш!
Спокойно.
Антонио!
Само не се притеснявай.
Сега е с нас. Виж кой дойде да те види.
Леле!
Стаята на лудия.
Виж! Всички снимки са свързани с връв.
Егати.
Извинявай.
Странно. Не излиза навън, защото го е страх.
Сигурно е събрал кураж.
Престани да записваш с тоя телефон!
- Антонио! Къде си? - Идвай.
- Не може да е много далеч. - Лабатски.
- Не е стигнал много далеч. - Антонио!
Ако е тръгнал към шосето, щяхме да се засечем.
Антонио!
- Ето го там. - Мамка му. Антонио.
Слизай оттам!
Обожава височините. Не ме питай защо.
Като види високо място, иска да се покатери. Слизай!
Не мога. Имам работа.
Гласовете ще го накарат.
- Мамка му. Антонио! - Недей, Харука.
- После да не стане нещо. - Мамка му!
Антонио!
Какво е това?
Антонио!
Внимавай, Антонио.
Чуваш ли?
Ще ти кажа нещо. Салседо дойде.
- Не искаш ли да слезеш? - Когато тя си отиде.
Говорих с нея. Имам й доверие.
Аз - не.
Да й кажа, че си зает, така ли?
Ще сляза, като си отиде. Трябва да довърша това.
Добре. Няма проблеми.
- Но те моля да внимаваш. - Хубаво.
Мисля, че днес няма да стане.
- Някой друг ден. - Няма нищо. Ще дойдем пак.
Кажи му, че другия път ще му донеса мекици с шоколад.
Подай ми лампата.
Там има страшно много физици от началото на века.
Айнщайн, Бор, Планк, Шрьодингер.
Има страшно много връзки, които водят до снимки на прасета.
- Божичко. - Това означава, че има пряка връзка
между фабриката за месо в Педраса и квантовата физика.
Егати.
- На какво се смееш? - На нищо. Извинявай.
Разберете! Става дума за ума на луд човек.
Всичко е доста неразбираемо,
но това важи и за реалния живот.
А ако трябва да избирам,
предпочитам тази гадост, какво да ти кажа?
Има пряка връзка между всички неща.
Само трябва да я намерим.
- Само това. - Виж.
Това тук е квантов компютър.
Свързан е пряко със сребърниците на Юда
и Ерик фон Деникен.
Какво значи това?
Не знам, но ще разбера.
Защото Антонио е като радио.
Улавя всичко, всички вълни.
Затова живеем във ветрогенератора.
Казва, че тук всичко се чува по-добре и че не могат да ни видят.
- Нещо против нашите методи? - Съвсем не.
Виж. Това е онзи, който падна от балкона. Помниш ли?
- Кардинал Санторо - Да.
- Какъв балкон? - После ще ти кажа.
А този го замества.
Много е влиятелен. Много се боят от него.
- Не е ли свещеник? - Не. Но Антонио всичко знае.
- Как се казва? - Барброу!
Това е Крисчън Барброу.
- Лидерът на БМХМХ. - Какво значи това?
"Братство за мир и хармония между хората".
Секта. Техният цвят е синьо. Обличат се в синьо.
Пичът е милиардер.
Живее на флотилия от яхти. Пише фантастика и книги за самопомощ.
А половината от Холивуд членува в БМХМХ.
Предполага се, че компанията е негова.
Не знам. Всичко е като гигантски пъзел.
Трябва да го сглобяваме от ъглите или по цветове.
От месеци се занимавам с това.
Истината е, че доникъде не съм стигнал.
- Не знам. - Лагуна.
Тези хора са в Педраса.
Това са новите собственици на замъка.
- Гаджето й загина там. - Не ми беше гадже.
Замъкът в Педраса ли?
Не съм се връщал след онези събития.
Какво търси тоя тип в Педраса?
Ню Йорк, САЩ
Кое се е появило първо? Кокошката или яйцето?
Някои твърдят, че е кокошката, но има нужда и от яйце.
Като теорията за Големия взрив. Преди това трябва да е имало нещо.
Или всичко идва от нищото без ничия помощ?
Не знам кое е дошло първо - яйцето или кокошката,
но знам, че някой външен е сложил и двете неща тук.
Трябва да се върнем отново към тази идея.
Само ако разнищим миналото,
ще станем господари на бъдещето си.
Знаете ли защо?
Защото, когато стигнем до финала, ще се върнем в началото.
Извинете за безпокойството, г-н Барброу,
аз съм голям ваш почитател.
Изобщо не ме притеснявате.
Следващия вторник - 20 март, е пролетното равноденствие.
Единственият момент в рамките на 35 години,
когато Сатурн ще бъде в една линия с Юпитер.
Не сте успели преди. И сега няма да успеете.
Познавам маските ви.
Този камък служи само за едно.
Аз работя за една личност, която не желае това да се случи.
Предайте на шефа си,
че ако иска да преговаря с мен, да дойде лично.
Има лош спомен.
Последния път го разпънаха на кръст.
Твърде много се вживява.
Ако искате да сте господар на света, мога да ви помогна.
Мислите ли, че ми трябва помощ?
Мога да ви науча на по-хубави фокуси от този.
В замяна на душата ми ли?
Трябва да си подновите репертоара.
Не искам този свят.
Не ми харесва.
Искам нов свят.
За скъпия ми Луцифер. Крисчън Барброу
Извинете. Пуснете ме в пета стая.
Не мога да ви обясня, но видях неща, които...
Трябва да ме пуснете. Паки, моля те.
- Защо не може да влезе? - Защото е превъзбуден.
Искам да се уверя, че тя е добре.
- Съжалявам. - Моля те.
Пусни го. Само за пет минути.
Само за момент, моля те.
На твоя отговорност.
- Върви. - Отивам.
Защо не ти харесва камиончето?
- Колко си хубав! - Удивително!
- Пробвай тези. - Да.
Латексовите. Другите не струват.
- Имаш ли нужда от нещо? - Не, благодаря.
- Ако може да направим нещо... - Той ми стига.
Да можеше да се видиш. Мисля, че най-накрая уцелихме.
Не е било лесно.
След определена сума хората губят скрупулите си.
- А в законно отношение? - Документите са изрядни.
Това е твоят син пред който и да е трибунал.
А в замяна искаш да ти дам монетата.
Това е идеята, нали?
Да, общо взето да.
Вземи я. В онова чекмедже е.
Обичам те.
Не съм виновна.
Трябваше да се сетя. Свързани сте.
Тя иска да е само при мен.
Ако я оставя някъде, идва при мен.
Ще направи всичко, за да се върне при теб.
- Избрала те е. - Знам.
- Знаех си. - Подхвани я под рамото.
Моля те, остави я.
Пако!
Елена!
Елена! Тук! Горе!
- Ще те измъкна оттук! - Не отваряй вратата!
Трябва да се събудиш. Чуй ме.
- Когато я вземеш... - Какво?
Една книга. Когато я вземеш, не я разглеждай.
Трябва да намериш Ломбарди. Той знае какво да направи.
Запомни, Елена. Ломбарди!
Ломбарди. В Италия. Потърси го.
Ломбарди.
Бързо! Бягай, Елена! Не умувай!
Бързо!
Пако! Какво правиш?
- Пако! - Спрете! Къде отивате?
- Къде тръгна? - Не искам да ви нараня.
- Спри! - Не искам да ви нараня.
Пако, ти си откачил.
- Не искам да ви нараня. - Ние също.
Но ако упорстваш, ще приложим сила.
- Пусни Елена. - Назад.
- Мамка му. - Пако.
- Излез от асансьора. - Назад.
Спри! На място!
- Спри! - Пусни я, Пако.
Пако!
Пуснете я, моля ви.
- Още малко. - Ще полетиш.
Абсурд.
Не слушай баща си. Много те обича.
Само че не е достатъчно зрял,
за да изгради връзка, без да обижда другите.
Това говори за несигурност.
Ще ти го обясня, като пораснеш.
Не говори така на детето. Може би те разбира.
Научи ли нещо?
Не. И няма да се занимавам.
Какви младежки години те чакат, Рикардито!
Не мога да ти дам информация, защото е незаконно.
Нямам право да говоря с теб. Не говоря с теб.
Аз съм в парка със сина си.
Хубаво, не ми казвай. Но разкажи на сина си.
Знаеш ли коя френска фирма е на нашата фондова борса?
- Училищната? - Не, една по-голяма.
"РНУК Прожект".
- Знаеш ли с какво се занимават? - С играчки?
Почти. Произвеждат оръжия във фабрики в Минск.
Оръжия и хотели?
Върви да си играеш.
Да.
Занимават се с оръжия и нанотехнологии.
Ремонтират замъка в Педраса, за да го превърнат в хотел.
Какво общо има един хотел в Сеговия с нанотехнологиите?
Няма нищо общо.
Колко късно е станало! Рикардо!
- Не! - Ела.
Трябва да се къпем. Утре си на училище. Ела.
- Кой стои зад всичко това? - Сбогувай се с леля Мария.
- Чао, лельо. - Чао.
Чао.
Между вас е имало нещо.
- Толкова ли си личи? - Езикът на тялото не лъже.
Бутах люлката.
- Да бе, да. - Стига, Лагуна!
- Не може да бъде! - Познаваш ли го?
Да вървим!
Клиники "Хигия"
Донесоха агнето. Готови ли сте?
Тук има твърде голяма активност.
Трябва да намалим честотата.
- Продължаваме. - Да.
Трябва да прегледаме текстовете от последния сеанс.
Пациент номер три потвърди, че монсеньор Райнхолд
е бил вдясно от балкона, точно до кардинал Жакоби.
Предмет 1543.
Започваме прехвърлянето към групата.
Сега.
Още няма нищо. Ще пробвам нещо друго.
- Какво става? - Мартин, пазачът,
е изклал животните.
Извлякохме много информация от него.
Не знае нищо за монетите.
Увеличете дозата.
Мартин, какво най-много те кара да се страхуваш?
Трябва да е в това състояние, ако искаме да проследим мисълта му.
Иначе трябва да изчакаме картината.
Това ли е жена му?
Да, тя се самоуби.
Предполагам, че записваме всичко.
Да. Имаме 200 часа записи.
Трудно е да намерим нещо различно.
Това е нещо ново, глупачка такава.
Открихме ли монетата?
Да. Има записи от три камери в следващите пет минути.
- Де ла Крус я е взел. - Моля?
Де ла Крус. Мексиканецът.
Разбирам.
Значи ще продължим с Мартин. Той има най-много данни.
Виждам, че сигналът е чист.
Не го замърсявайте с лични мотивации.
Продължавайте.
- Какво правиш? - Работя. А ти?
Защо толкова се интересуваш от ключове?
- Не знам. - Това не те ли дразни?
Най-добре е да се носиш по течението.
Да. Това ли правиш?
На вятърна мелница се получава идеално.
Оттук се вижда Сепулведа.
Откога имаш такава дарба?
- Каква дарба? - Чуваш гласове. Това е дарба.
Не знам. От няколко години.
Знай, че си медиум.
А ти си много готина.
На село няма жени като теб.
Дано не те притеснява.
Не, няма проблеми.
Като бях в училище, ми се случваше същото.
- Имала си дарба? - Не.
- Подиграваха ми се. - Никой не ми се подиграва.
- Извинявай. Исках да кажа, че... - Знам какво искаше да кажеш.
Ако се държиш с мен като с глупак, ще те бутна.
Добре.
До гуша ми е дошло да говоря с хора, които ме мислят за глупак.
Те просто не мислят с моята скорост.
Трябва да разказвам половината от нещата, които виждам,
защото за всичките няма да ми стигне времето.
Знам всичко.
Знаеш ли колко ми тежи?
Сигурно е голяма мъка.
Добре, чао.
- Къде тръгна? - Слизам.
Недей така.
Нямате право.
- Щом си казал. - Няма да ме спрете.
Това го кажи на полицията.
Отвеждаш пациентка насила! Ще загазиш, момче.
Да си вървим.
- Как е? - Много е агресивен.
- Може ли да го видя? - Да.
Спокойно, отче, няма да помръдне от леглото.
Не се хаби. Неизбежно е.
Сякаш вече се е случило.
Така е по-добре.
Обвиняваш се за онова, което се случи на Елена.
Но ти се справи добре. Дойдох да те предупредя, че Той дойде.
Идва при теб отдалече, защото има молба към теб.
Не Го разочаровай.
Как ви се стори, отче?
Притеснен е, но е добре.
Обясних му, че давам духовна утеха на болните.
Не е първият, който се плаши, като види свещеник.
Да, но не беше на себе си.
Тази жена е единственото, което има в живота.
И мисълта, че болестта й е нелечима, може да побърка всеки.
Сигурно ли е, че му няма нищо друго?
- Какво може да има? - Нещо особено.
Каза, че е виждал разни неща.
Не. Тук няма нищо особено.
Добре.
Не очаквай дълга реч. Няма време.
Трябва да свършиш няколко неща.
Изведи Елена,
но използвай ума си, не действай през глава.
Не е в наш интерес някой от глупаците да провали всичко.
После намери някое спокойно място.
Хотелска стая, някое общежитие. Без много хора.
И още нещо.
Ще ти трябва човек
със специфични познания по медицина.
Знаем, че ти не си перверзник,
така че не се чувствай виновен.
Чуй ме. Никой от този свят не е виновен.
Не полудявай от ревност.
Приеми го нормално.
Като Йосиф.
Разбираш ли?
Необяснимо е.
Това е тайна.
Това е твоята и нашата съдба.
Той иска да е така.
Влизането забранено
Ела да си играеш с нас.
Не ни оставяй!
Гинекология
Видя ли, че съм прав?
Ето.
Какво правите?
Какво правиш тук, Пако? Какво правиш тук?
Какво правя според теб?
Като се опита да я изведеш, заподозрях нещо.
И друг път се е случвало. Направих й два теста.
Надявах се, че съм сгрешил. Само че не е така.
Ти си нещастник. Чуваш ли?
- Не съм я докоснал. - А кой тогава?
Светият Дух, а?
Хората от погребалния дом пристигнаха. По-живо!
Документите у теб ли са?
Не. Аз ще го вдигна.
- Хайде де. - Добре.
Ще ми помогнеш ли?
- Да сваля това? - Ти малоумен ли си?
Хайде де!
- Това къде отива? - В погребалния дом на М-30.
- Сигурен ли си? - Що за въпрос?
- Няма да е за първи път. - "Салвадор де Мадариага" 111!
- Идваш ли? - Ще изпуша една цигара.
Спри колата!
- Тоя е ненормален! - Спри колата!
Какви ги върши?
- Какво става? - Какво правиш? Полудя ли?
- Какво прави? - Не знам, той е откачил.
- Повикай полиция. - Елена!
- Тоя е ненормален. - Изкарай го оттам.
- Ти го изкарай. - Хайде, дишай!
Дишай, моля те.
Събуди се.
Събуди се, моля те.
Много съжалявам.
- Ей, спри! - Какво правиш?
Недей! Спри!
Спри!
Превод КАТИ БОБЕВА
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО