31. ledna 2011 zavřela firma US Gypsum kvůli snížené poptávce po sádrokartonu
po 88 letech svou továrnu v Empire v Nevadě.
V červenci už bylo poštovní směrovací číslo Empire zrušeno.
Tady máš, co ti dlužím.
Dobře. Díky.
Dávej na sebe pozor.
Země nomádů
Co za dítě
odpočívá
v klíně Marie Panny?
Jemuž zpívají andělé
a jež pastýři chrání?
AUTOKEMP DESERT ROSE
Nevidím tu vaši rezervaci.
Jsem na seznamu Amazon CamperForce.
Aha.
Zkuste M-C-D.
-Už to vidím. -Jo.
Přeji všem dobré ráno. Jak se dnes máte?
Tak co, kdo mi řekne nějaký bezpečnostní tip?
Tříbodový kontakt.
Proč je důležité dotýkat se tří bodů?
Aby člověk nespadl ze schůdků.
Kdo mi řekne nějaký pracovní tip?
Ed je podivín, že jo? Je podivín.
Není to dost dlouhé.
Takže, teď...
Trochu výplně...
-Tohle je Carl. -Ahoj.
-To je Angela. -Ahoj.
-Doug. -Ahoj, Fern.
-Ryan. Teresa. -Čau, Fern.
-Karie. -Těší mě.
A tvoje stará známá...
...Linda May. A já jsem Fern.
-Tohle je moje kamarádka Fern. -Ahoj.
-Zdravím. -Ahoj, Fern.
Další verš od The Smiths, který tu mám, je...
„A když se směješ a tančíš a konečně žiješ,
slyšíš můj hlas v hlavě a vzpomínáš na mě.“
A ten, který je pro mě nejdůležitější, zní...
„Je domov jen slovo?
Anebo něco, co nosíš v sobě?“
-Ty jo. -Takže...
-Jo, ten se nám líbí. -Ten se mi líbí.
-Jo. -Mně taky.
Jeho texty mají hloubku.
-A pak tu je... -Jo.
-Ano? -Ne.
Původní majitel dodávky měl vzadu jen matraci,
ale tak jsem to nechtěla.
Chtěla jsem postel a pod ní úložný prostor.
Pořídila jsem si taková šuplata.
Jedna sada je vepředu, abych se k nim dostala zevnitř,
a pak ještě jedna sada zvenčí.
-Praktické. -Taky si myslím.
Vidíš tohle?
To je manželova krabice na rybářské náčiní.
Dala jsem na ni petlici, a když ji otevřu,
zastaví se o zarážku a mám další poličku.
Uvnitř mám své parádní věci.
Talíře, které mi dal táta.
Po jednom je sháněl v garážových výprodejích,
a když jsem odmaturovala, dal mi celou sadu.
-Jsou krásné. -Není to úžasné?
Ten vzorek se jmenuje Podzimní list.
Nemám tu všechny kusy, ale co naděláš.
Jak jsi pojmenovala svou dodávku?
Avantkára.
To má sílu.
Jako ona.
Haló!
Co to děláš?
...obyvatelé nápravného zařízení pro lední medvědy
jsou problémoví jedinci držení v zajetí, dokud se neuklidní,
což může trvat dva až třicet dnů.
Holky. To je paní M.
Fern.
Ahoj, Brandy.
-Ahoj, Fern. -Ahoj, holky.
-Dobrý den. -Pozdravte paní M.
Jak se máš?
-Dobře. -Fajn.
Ráda tě vidím. Dlouho jsme se neviděly.
-Jak ses měla? -Dobře.
-Fajn. Vypadáš dobře. -Díky.
-Dala ses ostříhat. -Jo.
-Moc ti to sluší. -Díky.
Zase pracuješ v Amazonu?
-Jo. -Líbí se ti tam?
Jo. Skvěle platí.
Pořád bydlíš v dodávce?
Jo. Parkuju v autokempu Desert Rose.
Dnes jsme jely kolem.
Že jo, holky?
-Jak se má matka? -Výborně.
Moc jí chybíš.
-Vyřiď jí, že ona mně taky. -Ano.
Ale Fern,
jestli nemáš kde bydlet,
můžeš být u nás.
Bojíme se o tebe.
Díky. To nemusíte.
Ozvu se. Slibuju.
Dobře.
-Na viděnou, Aubrey. -Nashle.
Ahoj.
-Dobrý den. -Ahoj.
Jsi pořád nejchytřejší ve škole?
Jo, asi jo.
Pamatuješ si ještě, co jsem tě učila?
Ano.
„Zítra a zítra, zítra vleče se.
A všichni naši dnové včerejší svítili bláznům
k smrti trouchnivé. Již zhasni, malá svíce, zhasni již!“
Výborně.
Díky.
Máma říká, že jste bez domova. Je to pravda?
Ne, nejsem.
Jsem jen bez domu.
V tom je rozdíl, ne?
Jo.
Mám se dobře, neboj.
Dobře.
Santo, Bellweather Auto má spoustu vánočních slev
na nová i ojetá auta a náklaďáky.
Stačí přijet a vybrat si...
Než jsem se přestěhovala do Sardinky,
hledala jsem práci a rozesílala žádosti.
To bylo v roce 2008 a bylo opravdu zle.
A v jednu chvíli jsem byla opravdu na dně.
A přemýšlela jsem o sebevraždě a rozhodla se,
že si koupím flašku chlastu,
pustím plyn
a budu pít, dokud neodpadnu.
A jestli se probudím,
zapálím si cigaretu a všechny nás vyhodím do povětří.
A podívala jsem se na své dva roztomilé důvěřivé pejsky,
kokršpaněla a trpasličího pudla,
a prostě jsem jim to nemohla udělat.
A došlo mi,
že to nemůžu udělat ani sobě.
Táhlo mi na 62
a podívala jsem se online na výši svého důchodu.
Bylo to 550 dolarů.
Fern, já pracovala celý život.
Pracovala jsem od dvanácti,
vychovala jsem dvě dcery. Nemohla jsem tomu uvěřit.
A pak jsem našla YouTube kanál Boba Wellse „CheapRVliving“.
Mohla jsem bydlet v karavanu,
cestovat
a nemuset do konce života pracovat.
RTR je výcvikový tábor pro začínající nomády.
Bob Wells vypadá jako Santa Claus.
Že jo? To říkají všichni.
Co znamená RTR?
Rendezvous toulavých rebelů.
Je to v poušti v Quartzsite v Arizoně
na oficiálním veřejném tábořišti. Měla bys tam jet.
Nakreslím ti mapu.
Asi tam nepojedu.
Doufám, že ano. Stejně ti tu mapu nakreslím.
Tak tohle je RTR.
Je to podpůrný systém pro lidi,
kteří potřebují pomoc právě teď.
Uvidíme se příští rok, Fern. Hezké svátky!
Nápodobně, Dougu.
Carl měl infarkt.
-Je mrtvý? -Ne.
Ne. Přijela si pro něj dcera a odvezla si ho na východ.
Aha.
A psa si nevzali?
Nemohli si ho vzít.
Chtěla byste ho?
Je to opravdu hodný pejsek.
-Ne. -Je kamarádský.
Vy odjíždíte ve čtvrtek, že?
-Jo. -Dobře.
Včera jsem skončila v Amazonu.
Dobře. Amazon hradí poplatky do čtvrtka.
Potom je to 375 dolarů za měsíc.
A nemám slevu, když nepoužívám elektřinu a skládku,
protože mám svoji dodávku?
Ne, ale když máte dodávku, můžete snadno odjet
někam na jih za teplem.
Napřed chci zkusit najít práci tady.
Tak to hodně štěstí.
To bude těžké.
-Nashle, Patty. -Nashle, Fern.
Uvidíme se příští rok.
Díky. Přeji hezký den.
Manžel pracoval v dole USG v Empire
a já tam dělala na personálním oddělení.
To byl můj poslední plný úvazek. Pak už jen částečné.
Pokladní v obchodu v Empire.
Pět let jsem suplovala ve škole.
Nezavřeli náhodou ten důl v Empire
a nemuseli se pak všichni místní přestěhovat?
Jo, asi před rokem.
No potěš.
Kdy se potřebujete vrátit do práce?
Teď?
Teď je dost těžká doba.
Možná byste měla zkusit
zažádat o předčasný důchod.
Z toho bych nevyžila.
A pracovat potřebuju. Pracuju ráda.
Nevím, na co byste měla kvalifikaci.
-Dobrý den. -Dobrý den!
Já jsem Rachel. Dělám tady ve Fox Peak vedoucí.
Já jsem Fern.
Těší mě.
Řekli mi, že tu přes noc můžu parkovat.
To je v pořádku, klidně zůstaňte.
Ale teplota klesne.
V noci je tu fakt zima.
-To je mi jasné. -Opravdu zima.
Jo.
Nechci se vám do toho plést.
Dole u 7-Eleven je kostel.
Je to baptistický kostel a mají tam volná lůžka.
To je v pohodě.
Dobře. Kdybyste něco potřebovala, přijďte.
Díky.
Lindo? Lindo?
Ahoj.
Jsem ráda, žes přijela.
-To je Bob Wells. -Sedněte si. Tu židli si nechte.
Díky.
A přijde mi divné,
že tyranii dolaru, tyranii trhu
nejen akceptujeme, ale dokonce ji vítáme.
S radostí si nasadíme chomout tyranie dolaru
a žijeme s ním po celý život.
Je to jako být tažný kůň.
Tažný kůň, který se klidně upracuje k smrti
a pak ho vypustí na pastvu.
A takhle dopadnou mnozí z nás.
A protože námi společnost pohrdala
a posílala nás, tažné koně, na pastvu,
my, tažné koně, jsme se museli shromáždit a postarat se o sebe.
A proto jsme teď tady.
Můj názor je, že Titanik se potápí
a ekonomika se mění.
A mým cílem je spustit záchranné čluny
a dostat do nich co nejvíc lidí.
Jo, je toho dost.
-Musíte křičet. -Kolik je tu veganů?
Ozvat se?
-Co je to? -Pro vegany.
Veganská strava.
-Ne, já jsem masožravec. -Tak jo.
-Dobře. -Díky.
Dobře. Díky.
-Vypadá to dobře. -Další masožravec?
-Ona je masožravec. -Dobře.
Makaróny se sýrem.
Řekněte si.
Stačí? Víc?
Má ráda papričky.
-Koriandr? -Ne!
Ne!
Jsem veterán z Vietnamu.
Mám posttraumatickou stresovou poruchu.
Nesnáším hlasité zvuky,
davy lidí, ohňostroje.
Mám pick-up a karavan.
Tady můžu bydlet
a být v klidu.
Konečně jsem přesvědčila dědu,
tátu a mámu,
že bychom si měli jet
v obytném voze prohlédnout tuhle zem.
Ale pak oběma našli rakovinu.
Umřeli tři týdny po sobě.
Začala jsem sledovat
videa Boba Wellse o bydlení v dodávce.
Pak jsem si koupila svou dodávku
jménem Vandal, protože mě dostane dál.
A...
před dvěma a půl lety jsem započala svoji zotavovací cestu.
Asi 20 let jsem pracovala pro americké korporace.
A můj kamarád Bill pracoval pro tutéž společnost
a pak mu selhala játra.
Týden před odchodem do důchodu
mu z personálního zavolali do hospicu a řekli:
„Promluvme si o vašem důchodu.“
A o deset dní později Bob umřel,
aniž by někdy jeho plachetnice,
kterou si koupil, opustila příjezdovou cestu před jeho domem.
Takže on všechno prošvihnul.
A předtím, než umřel, mi řekl:
„Merle, hlavně nemarni čas. Nemarni čas.“
Tak jsem šla do důchodu, jakmile to šlo.
Nechtěla jsem, aby po mé smrti zůstala má plachetnice na příjezdové cestě,
takže, jo...
A nezůstala.
Moje plachetnice je tady v poušti.
Nedovedu si představit, čím procházíte.
Ztratit manžela,
celé své město a přátele
a vesnici a...
Taková ztráta není nikdy lehká.
Kéž bych pro vás měl jednoduchou odpověď.
Ale myslím, že tady ji můžete nalézt.
Myslím, že...
Že spojit se s přírodou,
s živým společenstvím a kmenem vám opravdu pomůže.
Doufám v to.
Ahoj, Fern.
Ahoj, Lindo!
Pojď k nám.
Ne, jdu se jen projít.
-Tak jo. -Brzy se vrátím.
Ahoj. Dobré jitro.
-Bobe. -Brýtro.
Často dostávám otázku: „Bobe, musím žít ve městě.
Chtěl bych být tady, ale nemůžu.
Jak se můžu vyhnout tomu známému zaklepání na dveře?“
Proto jsem vytvořil Deset přikázání nenápadného parkování.
Proč jste tak potichu?
A teď dovnitř a ven. Aby...
Ta díra musí být větší, aby se do ní vešlo lano.
Výborně! Jo, perfektní.
-Panebože. Dámy. -A pak...
Tenhle život miluju. Je plný svobody,
krásy a spojení se Zemí.
Ale má svou nevýhodu.
Musíte se naučit, jak se postarat o vlastní sračky.
Většina z nás, kdo takhle žijí, používá dvacetilitrový kyblík.
Většina nás bydlí v dodávkách nebo něčem větším.
Já bydlím v Toyotě Prius,
takže používám sedmilitrový kýbl.
Jestli máte problém s koleny, chce to pětadvacetilitrový.
-Ahoj, Fern. -Ahoj, chlapi.
-Tyhle jsou pro tebe. -Díky. Moc hezké.
-Jo. -Vždycky má něco pěkného.
Vezměte si tenhle.
Tamten je trochu jetý.
Ty jsou vaše?
Jo. V každé dodávce je černá díra.
Obzvlášť v mé. Jednou jsem těch otvíráků měl sedm.
To se mi nestává.
Vyměním za chňapku. Vyrábím je.
Jasně. Ta je háčkovaná?
Ne. Vyrábím je jinak.
-To je pěkný. -To jo.
-Jo. -Teda.
-To si beru já. -Dobře.
Na viděnou.
-Díky. -Jo.
PROGRESIVNÍ KARAVANY VÝSTAVA KARAVANŮ
Zdá se, že práce tu nebude žádná hrůza.
Pozor, sjíždí to.
Přijímáte životopisy?
Pro jistotu vám ho tu nechám.
-Ne. Podívejte se... -Na stránky?
-Jo. -Tak dobře.
Balení po čtyřech stojí 100 dolarů.
Sledujte.
-Cítily jste to? -Takhle to funguje.
-Vystrašilo mě to. -No právě.
Víte, kolik se tu válí peněz?
Vypadají jako dinosauři.
Ne. Pozor, pozor.
Pozor na schůdky.
Vítejte na palubě.
Je to tu jako na diskotéce.
Můj ty bože.
To osvětlení je krásné.
-Pračka a sušička. -Bože můj.
No nekecej.
Ty jo.
Tak holky, kam jedeme?
-Na Havaj. -Ne.
Tak jo. Ale v cestě nám stojí voda.
Na východ bych nejezdila.
Tam s tímhle nezaparkujeme.
Tohle je kouzelný autobus. Doveze nás i na Havaj.
Tak jo, na Havaj.
V dodávkách jsme zas,
do neznámých končin vezou nás,
aspoň jednou vidět mnohé z krás.
Do svých dodávek my usednout chcem zas.
Znova na cestách,
jako cikáni zas do Quartzsite táhnout.
Vidět Boba zas...
Tak jo. V Quartzsite v Arizoně,
hlavně ve zdejším Yacht Clubu,
je line dance stálá tradice. Tak jdeme na to.
Já do Quartzsite jsem přijel
prodávat zboží svý.
Mám jedinečnej výběr, to každej dobře ví.
A vím, že nemám prachy, to říká každej mi,
však oni se zítra vrátí, tak klidně směj se mi.
Já prodávám chlast za půl, prachy si půjčuju,
jestli žádnej kšeft neulovím, domů nedoputuju.
Já mám to prodavačský blues.
Vypadáte, že byste si ráda hodila škrpálem.
Ne.
Víte to jistě?
Tak jo.
-Jdeme. -Dobře.
Můžeme začít znova s tím, co mohlo být.
-Nikdo tu není profík. -Budeme se objímat
a znova se zamilujem.
Budeme se objímat
a znova se zamilujem.
Zvažovalas, že bychom spolu zas byli?
A přátelé se možná zas usmířili?
Nikdy ti neublížím,
nikdy nenechám tě jít,
kdybys zase se mnou někdy chtěla být.
Sbohem, Fern!
Pěkný.
...pro vaši bezpečnost na silnici nebo v divočině,
takže jestli máte nějaké dotazy
ohledně vnitřního systému, údržby a oprav karavanů,
zastavte se již dnes se svým vozem,
abychom vám pomohli
zdarma vychutnávat krásy matky přírody.
PRÁDELNA - NÁKUPNÍ STŘEDISKO
Rone, můžeš na chvilku?
Tihle mají fakt pěkné kousky.
To jsou Nudla a Roxy. To je Ron.
-Zdravím, Rone. -Ahoj.
-Vyděláváme si na benzín. -Roxy.
-Těší mě. -Mě taky.
Myslím, že jsou fakt hezké, Rone. Skvělá práce.
-Epes rádes. -Jo.
-Jo, koukej. -Vidím.
Rone, koukej.
Dobrý den.
Nemáte náhodou cigaretu navíc?
Jasně.
Chcete připálit?
To budete hodná.
Chcete ho?
Tak jo. Díky.
-Jasně. -Jak se jmenujete?
-Fern. -Fern, Derek.
Zdravím, Dereku.
-Těší mě. -Mě taky.
Ještě se uvidíme.
Co?
-Co je? -Tady Fern, Swankie. Fern.
-Ahoj. -Nevidíš tu vlajku?
-Jo, promiň, já vím. -Znamená, že chci mít klid.
Potřebuju hodit do města.
Proč?
Praskla mi pneumatika.
Tak si ji vyměň.
Nemám rezervu.
Ty nemáš rezervu?
Jsi v divočině, a nemáš rezervu?
Joeovy PNEUMATIKY Oprava a prodej aut
Tady můžeš umřít. Jsi v divočině,
daleko od civilizace.
Tady můžeš umřít. Rozumíš?
Musíš to brát vážně. Musíš si umět pomoct.
Musíš si umět vyměnit pneumatiku.
-Jsi hodná. Díky, Swankie. -Dobře.
Můžeš mi to oplatit.
Pojedu na cestu. Chystám se k odjezdu.
Mám moc práce.
A všechno sama nestíhám.
-Máš to u mě. -Můžeš mi pomoct.
-To fakt ocením. -Dobře.
Navrhuju tohle.
Nepořizuj si AAA, ano?
Pořiď si něco jako SPOT.
GPS lokátor.
Musíme ten brusný papír namočit. Říká se tomu mokrosuchá metoda.
Musí být mokrý.
Připravená?
Připravená. Jo.
Teď musíme přelepit nárazník,
jinak bude taky bílý.
Překryj to fólií.
Chci jen říct,
že je to mnohem komplikovanější, než jsem čekala.
Je to velice komplikované.
A záplatovat tu dodávku
mi zabírá spoustu času.
-Takže mě v tom necháš? -Dobře.
Ne, nenechám.
Až to doděláme, dám ti zbytek barvy.
Nechci si ji brát s sebou, je tvoje.
Tvoje dodávka vypadá trochu...
ošuntěle.
To teda nevypadá.
Nevypadá. Jen potřebuje umýt.
Ne. Vezmi si tu barvu.
Ošuntěle.
Fern. Tady Swankie.
Co je? Teď nemůžu.
Kde jsem vzala tolik krámů?
-Nahromadí se to. -Odkud to mám?
Napsala jsem na Facebook
na lokální chat, že se všeho zbavuju
a vyzvala lidi, ať si pro to přijedou.
Doufám, že přijedou.
Ta židle je bezva.
Vem si ji.
Děláš si legraci?
Je tvoje.
Pohodlná.
Moc ti to v ní sluší.
Tomuhle se říká červenobílomodrý jaspis.
Co je tohle?
Zkamenělé palmové dřevo.
A tohle je část toho stejného...
kamene a...
Au!
-Pozor na tu ruku. -To je další
červenobílomodrý...
-Co je ti? -Není mi dobře.
Bolí mě hlava.
Posaď se.
Dobrý?
Co se děje?
-Co potřebuješ? -Strašně mě bolí hlava
a zvedá se mi žaludek.
-Pomohla by ti voda? -Jo.
Panebože.
Tu máš.
Pozor na ruku.
Paní McQuarryová mi někoho připomínala.
Jsi v pořádku?
Asi jo.
Je ti dobře?
Doktoři mi řekli...
Před časem mi operovali rakovinu plic.
Vyndali mi malý buněčný karcinom.
A řekli mi, že se to rozšířilo do mozku.
A dali mi jen sedm až osm měsíců života.
To mě mrzí.
Podniknu
tu svou cestu.
Vrátím se na Aljašku kvůli hezkým vzpomínkám.
A...
pak udělám, co musím.
Mám knihu Poslední odchod od doktora Kevorkiana.
Má přezdívku doktor Smrt.
Je tam několik způsobů, jak ukončit život, když to potřebuješ.
A...
Je to vlastně takový recept.
Mám ji, kdybych z ní chtěla čerpat nějaké nápady,
ale už nebudu trávit čas zavřená v nemocnici.
Děkuju, nechci.
Letos mi bude 75
a myslím, že jsem prožila dobrý život.
Viděla jsem pár krásných věcí,
když jsem jezdila na kajaku.
Třeba losy v přírodě.
Rodinku losů na řece v Idahu.
A velké bílé pelikány přistávající na vodě jen dva metry od mého kajaku
na jezeře v Coloradu.
Nebo...
jsem jednou objela zátočinu, byl tam útes
a ten útes byl pokrytý stovkami vlaštovčích hnízd.
A vlaštovky poletovaly všude kolem
a zrcadlily se ve vodě tak, že to vypadalo, že létám s nimi,
a byly pode mnou, nade mnou a všude kolem.
A líhla se tam ptáčata
a z hnízd vypadávaly skořápky
a dopadaly na hladinu a plavaly ve vodě.
Malé bílé skořápky.
Bylo to úchvatné.
Měla jsem pocit, že to stačí. Že je můj život úplný.
Kdybych v tu chvíli umřela, vůbec by mi to nevadilo.
Já nevím. Možná, že až umřu, shromáždí se mí přátelé u ohně
a každý do něj vhodí kámen na mou památku.
To je krásný pohled.
To je ono. A pak to vytáhnete
a zajistíte.
Co tohle?
Koukněte na tohle.
To vyrobila moje babička a dala mi to.
Užijte si to a dobře se o to starejte.
Díky.
Sbohem.
Smím ti něco říct, Swankie?
Co?
Poslední dobou dost myslím na svého manžela Boa.
Když už na tom byl fakt špatně a byl v nemocnici,
dostával kapačky s morfiem.
A já v té nemocnici trávila celé noci.
A...
někdy jsem chtěla tu kapačku tisknout palcem o něco déle,
aby mohl odejít.
Možná jsem se měla víc snažit,
aby zemřel dřív bez vší té bolesti.
Možná by to tak nechtěl.
Možná se s tebou snažil zůstat co nejdéle.
Určitě ses o něj starala dobře, Fern.
To ano.
Sbohem, Fern.
Tak jo.
Hele, co se takhle napít?
Co takhle připít svým přátelům?
Ne těm, které vídáte každý den.
Připijeme radši přátelům, kteří už sní svůj věčný sen.
Určitě víte, koho tím myslím.
Přátele, které si už osud vzal,
ale v srdcích žijí nám dál.
Vkrádá se splín
do mého boogie,
krev v pivu mám, proboha nač?
Chci se bolesti smát
a smíchem zahnat pláč.
Fern!
-Dobrý den. -Zdravím. Díky moc.
Není zač. Je jen černé, takže...
To je dobrý.
Dobrý den. Kafe?
-Vás znám. -Jo, vy jste Dave, že?
Hádejte.
-Fern. -Ano.
Mám váš otvírák na konzervy.
Jo. Jo, já vím.
Vy tu teď pracujete nebo...?
Jo, první rok.
Takže kávu?
Jo, jasně.
-Jo. -To stačí.
Je jen černá, takže...
Dochutit si ji musíte sám. Na viděnou.
-Jo. Hezký den. -Dělám tu správcovou.
Hlavně si nikdy nezapomeň vzít rukavice.
Musíš si chránit zdraví.
Jsou tu lidi z celého světa.
Trochu do nich foukni.
A je to.
Zdi taky? Nebo jen tu stříbrnou věc?
-Zdi taky. -Dobře.
Kde najdeš tak krásnou scenérii?
-Kvůli ní se sem jezdí. -Jo.
-Do Badlands. -Do Badlands.
My jsme báby z Badlands.
Koukej, koukej.
Dej to pryč! Fuj!
To jsou dneska lidi.
To je skoro celý pytlík Doritos.
Prosím vás!
Copak?
Zdravím.
Vy jste správcová?
Jo. Já jsem Fern. To je Linda May.
-Jak to jde? -Dobře.
-Ruku vám nepodám. -Já jsem Victor.
-Teď ne. -Jo. To bych vám neradila.
Víte, nejde elektřina.
Slavíme dceřiny narozeniny.
Už to funguje?
-Ano! -Dobře.
Chceš to přivázat k zápěstí?
Ne! Bere mi to vítr!
Jejda.
Na kterou ruku to chceš?
Na tuhle?
Máš krásné ruce.
Díky.
A je to.
Vítejte v lázních Badlands.
Je v publiku nějaký dobrovolník?
-Já! -Dobře.
Není to báječný pocit?
Jak se jmenujete?
-Linda. -Linda.
Rezervace Grasslands Návštěvnické centrum
Dobrý den, přejete si?
Chceme jít na prohlídku.
Prohlídka začne asi za 15 minut.
Máme počkat tady?
Můžete, jestli chcete. Mám tu skvělou mapu okolí.
Tady je program
-některých letních aktivit. -Nazdar.
Můžete si ji vzít s sebou.
-Prosím. -Díky.
Tohle se vám bude líbit.
Třete těmi kameny o sebe.
A uvidíte, jak se z nich začne drolit písek.
Proto je pro paleontologa jednoduché najít zde zkameněliny.
Proč jsou děravé?
To je velmi dobrá otázka.
Kdysi v těch kamenech byl vzduch.
Takové kapsičky, bublinky plynu.
Jsou v těch kamenech uvězněné.
Proto jsou tak křehké.
Haló!
Našla jste něco zajímavého?
Šutry!
Ahoj, Fern!
Gregu!
Dej je do řady.
Na zeměloď.
-Na zeměloď, Lindo May. -Na zeměloď.
-Díky. -Není zač.
Díky.
Ty jo.
Zvyšuje to hlas.
To jo.
Dobře.
Tohle je můj pozemek v Arizoně.
Postavím si zeměloď,
což je stoprocentně soběstačný dům
zbudovaný z pneumatik, lahví a plechovek.
Neprodukuje odpad.
-Nijak neškodí přírodě. -Soběstačný?
Soběstačný.
Vypadá jako umělecké dílo, které jste vytvořili vlastníma rukama.
Je to něco, co můžu zanechat svým vnoučatům.
Ten dům tam může stát po generace.
Všechny nás přežít.
To zní dobře.
Tak. A je to tam.
Stáří má na vrtochy nárok.
Jo.
Nějakou dobu se neuvidíme.
Ale...
Přijeď mě navštívit.
Můžeš u mě zůstat, jak dlouho chceš.
A kdykoli chceš.
Ano?
Díky.
Díky, Lindo May.
Já děkuju tobě.
Tolik jsi mi toho dala.
-Dobře. -Dobře.
Ahoj, Fern.
Čau.
Byl jsem na benzínce
a myslím, že bys neměla jezdit potmě parkem
pro cigarety,
tak jsem ti něco koupil.
Co to je?
Pendreky.
Pendreky se kouřit nedají.
Já vím, ale dají se žvýkat,
což tlumí chuť na cigaretu.
Já kouřit nepřestanu, Dave.
Já vím, ale měla bys to vyzkoušet.
Je to dobré i na zažívání.
Dobře. Díky.
Co tu řešíš?
Mravence. Mám tu mravence.
Mravenci jsou pohoda.
Nejsou, mám je v jídle, Dave!
Zvládnu to sama, díky.
Kam mám dát tohle?
Promiň, Fern.
Promiň, nevěděl jsem, že...
Běž tamhle!
Nemusíš křičet, jo?
Zůstaň tam.
Už tam jdu.
Dobře.
Je zavřeno.
Jste jedna z těch šťastných lidí ze Spojených států.
-Z USA. -Ano.
-Ano, jsem. -A můžete cestovat kamkoli.
-Ano, já vím. -A někdy vám říkají...
nomádi...
-nebo lidé bez domova. -Jo.
Vidím, že máte prsten.
Jste vdaná?
Jsem,
ale můj manžel umřel.
Takže...
Nesundám si ho.
Ten prsten je kruh.
A nemá konec.
A to znamená, že vaše láska nemá konce.
A možná by nešel sundat, i kdybyste se o to pokusila.
To asi ne.
Ne.
Máš to tu skvěle zařízené. Smekám.
Má divertikulózu. To je zánět tlustého střeva.
Provedli mu laparoskopickou operaci.
On byl na operaci?
-Instantní nudle. -Jo. Dobré pro marody.
-Ty jo. -Krekry.
A...
pro tebe.
Ty mám rád.
Já vím.
Díky, Fern.
Co plánuješ dál?
Pojedu na sklizeň řepy do Nebrasky.
Ta začíná nejdřív v říjnu.
A co ty?
Nastoupím do Wall Drug.
Dělal jsem tam už loni.
Možná by měli ještě jedno volné místo.
-Pro mě? -Jo.
Mám skvělé parkovací místo.
Pochutnej si na těch sledích. Uzdrav se. Ahoj.
-Jak to jde? -Výborně.
Raz...
-Michaele! -Ahoj!
Můžu odnést ta rajčata a cibule?
Samozřejmě.
Díky.
Nelíbí se mi to.
-Přehodíme ji přes pravé rameno. -Dobře.
Prosím, neukazujte mi její hlavu.
Ježíšmarjá.
-Panebože. -No není krásná?
Trochu si dělám legraci, ale moc ne.
A sakra. Ona mi svírá ruku.
To jsem já.
Dobře.
Jo!
Nechytil to!
Fuj, to je nechutný!
Ne! Uteč, Terry! Uteč! Uteč!
Nebojí se, Fern.
-Ne, ne! -On se nebojí, podívej.
Co to je? Čím je to krmí?
-Asi kuřaty. -Ne, to jsou králíci.
Vidíš to?
-Koukni na jeho oči. -Jo. Chce tebe.
Jsi další na jídelníčku.
Běž tam.
Ať si nesmlsne na mně.
On proskočí tím sklem.
Co sis přines, to si odnes.
WALL DRUG 25 METRŮ VYSOKÝ DINOSAURUS
Myslím, že je to reálná velikost.
Zhasněte prosím všechny svítilny.
-Vidím to. -Přímo tam!
Tamhle, přímo nad hlavou.
To je hvězda Vega.
Ale je 24 světelných let daleko.
Páni.
Což znamená,
že světlo, na které se díváte,
opustilo Vegu v roce 1987.
Ty jo.
A až teď dorazilo sem?
Až teď.
Ten teleskop je zaostřený na Jupiter.
Jupiter je největší planeta
v celé naší sluneční soustavě.
Hvězdy explodují a vystřelují plazmu a atomy do vesmíru.
Někdy přistanou na Zemi.
Rozloží se v půdě.
Stanou se vaší součástí.
Nastavte pravou ruku
a podívejte se na nějakou hvězdu.
Protože existují atomy z hvězd
vybuchlých před celými věky,
které přistály na naší planetě
a teď jsou ve vaší ruce.
-Dobrej. -Dobrej.
Už je zavřeno.
Hledám Davea.
Jsem jeho syn James.
Je v kuchyni. Za tou přepážkou.
-Tam? -Jo.
Natočili jsme desku v Nashvillu.
Já to udělám.
Už jsem tu byl.
-Fakt? -Jo, několikrát.
Zapadákov.
Nechápu, proč by tu někdo chtěl žít.
Znám i mnohem horší místa.
Víte, jak nejlíp poznáte nějaké místo?
Jak?
Na mítinku anonymních alkoholiků.
-Vážně? -Já to tak mám.
Když jsem ještě jezdil šňůry s kapelou,
všude jsem je navštěvoval.
Skvělý způsob, jak si udělat obrázek.
Jaký je ten hamburger?
-Ujde. -Jo?
Váš otec je dobrý kuchař.
Udělat hamburger není žádná věda.
Cyniku.
-To je jeho žena Emily. -Hezká.
Doufám, že je starší, než vypadá.
Čeká dítě.
Bude z tebe děda.
Kdy má termín?
Prý za dva týdny.
Syn už je na cestě domů.
Chtěl, abych jel s ním.
Měl bys jet.
Já jsem...
Moc se mu nelíbilo, že jsem byl málo doma,
když byl malý.
Snažil jsem se mu věnovat, když byl starší,
ale každý jsme měl jiné zájmy a...
Asi jsem prostě zapomněl, jak být otcem.
Rozhodně jsem v tom moc nevynikal.
Moc o tom nepřemýšlej, Dave.
Prostě jeď. Buď dědečkem.
Chceš jet se mnou?
Možná tě někdy navštívím.
Bezva.
Dobrou.
když nás přijedeš navštívit, najdeš tam takových fůru! - D.
Mnoho let tomu,
co zlatokopem chtěl jsem být.
Nacházel zrnka, co stály mi za to
dál jít.
MIDWEST AVENGERS: PÁTEK/SOBOTA 19:30, NEDĚLE 13:30
Tys to dokázala, Swankie.
Díky, kámo.
Sem si nechám udělat velký G jako Georgia.
A sem velkýho buldoka.
Bude to tetování Georgia Bulldogs na celý předloktí.
Kristepane!
Zákaz celonočního parkování. Tady nocovat nemůžete.
Už odjíždím. Odjíždím.
Dobře, takže za náhradní díly a práci to dohromady dělá
2 300 dolarů plus daň.
Dobře.
Teď jsem si vyhledal cenu vaší dodávky.
S tolika najetými kilometry ji prodáte maximálně za pět tisíc.
Nejspíš bych vám doporučil
investovat ty peníze do jiného vozu, abyste...
Ne, to nemůžu udělat.
To nemůžu udělat, protože... Takhle.
Úprava interiéru mě stála hodně času a peněz
a spousta lidí nechápe, jakou to má cenu.
Ale není to něco, co by se dalo...
Já v tom autě žiju.
Je to můj domov.
Proč mi to nemůžeš poslat, Doll?
Vrátím ti to. Já ti...
Dolly, poslouchej, já ti to vrátím.
Brzy budu zase pracovat v Amazonu.
Vrátím ti to hned, jak dostanu šek.
Bude to...
Já že jsem tvrdohlavá? A ty jsi pěkná mrcha.
Ahoj.
Ahoj, Fern.
Zvonek funguje.
Ale já ho neslyšela, takže...
Ahoj.
Chceš na ten hamburger sýr? Dobře.
-Můj slavný dort ze čtyř vajec. -Dobře.
Dolly mě ukecala. Kam s ním?
-Dobře. Třeba sem, Fern. -Sem? Dobře.
-Tak jo. -To vypadá dobře. Ten chci já.
Tak jo, je tvůj.
-Máš ho mít. -Dvojitý sýr,
prosím.
Chceš sýr?
-Dva plátky, prosím. -Dobře.
Tohle je moje sestra Fern.
-Fern? -Já jsem Jim.
-Pardon, limetka. -Těší mě. Moje manželka Pam.
-Těší mě. Pardon, mokrá ruka. -Ahoj.
Jim s Georgem pracuje už dlouho.
George nám prodal náš dům, než jsem se stal makléřem.
Říkali vám, jak se seznámili?
Ne.
Já je seznámila.
Představila jsem tě Georgeovi, ale už jsem ho znala.
Vyšly jsme si a já jí řekla: „Poslouchej.
George je můj dobrý kamarád.
Ne abys to zvorala.
Jestli to s ním nemyslíš vážně,
nezahrávej si s ním.“
-A já to nezvorala. -A tys řekla: „O čem to mluvíš?“
A jak dlouho už jste spolu?
Už přes třicet let.
-Dopadlo to dost dobře. -To jo.
Po tom seznámení
-už jsem to zvládla sama. -Rádo se stalo.
Teď to vypadá dobře.
Ceny stoupají. 2012 byl skvělý rok.
Kéž bych mohl v roce 2008 víc nakupovat,
abych to mohl dnes rozprodat.
Zdá se, že na nemovitostech se nedá prodělat.
Nechci se s vámi hádat...
ale musím říct, že s vámi nesouhlasím.
Je divné, že přesvědčujete lidi,
aby investovali celoživotní úspory a zadlužili se
jen kvůli domu, který si nemůžou dovolit.
Fern, to je...
dost jednostranný pohled na to, co děláme.
Opravdu, Georgi?
Všichni si nemůžeme dovolit jen tak...
všechno zahodit a vyrazit na cestu.
Myslíš, že to jsem udělala, Georgi?
Vše zahodila a vyrazila na cestu? To jsem udělala?
Dobře, promiň.
Myslím, že to, co dělají nomádi,
se příliš neliší od toho, co dělali první osadníci.
Podle mě je Fern součástí americké tradice.
Mně se to líbí.
-Ahoj. -Čau.
Tady to máš.
Dobře. Díky.
Víš, že ti to vrátím, ne?
Vrátím.
-Proč nebydlíš u nás? -Nemůžu.
Nemůžu žít v tomhle pokoji.
Nemůžu spát v téhle posteli. Děkuju, ale nemůžu.
Nejsme tak zajímaví, jako lidé, které potkáváš.
O to nejde.
Ne, to je ten důvod.
To, co je tam venku, je vždycky zajímavější.
Vypadla jsi z domu, jakmile to šlo,
vzala sis Boa, i když jsi ho znala jen pár měsíců,
a pak ses s ním přestěhovala na úplnou samotu.
Ale i po tom, co Bo zemřel,
jsi stejně zůstala v Empire.
Vůbec jsem to nechápala. Mohlas prostě odjet...
Jo.
Vidíš, proto sem nemůžu jezdit.
Tohle jsem ti ještě nikdy neřekla, a možná jsem měla.
Když jsme vyrůstaly, jiným lidem jsi připadala výstřední.
Zdála ses jim divná,
ale jen proto, žes byla statečnější a upřímnější než všichni kolem.
A vidělas mě, když jsem se před všemi schovávala.
A někdy jsi do mě viděla dřív než já sama.
To jsem v životě potřebovala.
A jsi moje sestra.
Byla bych šťastná, kdybych tě tu celou tu dobu měla.
Zbylo tu po tobě prázdné místo.
Je to moje vina.
Ahoj.
Chceš sendvič? Máš hlad?
My už jsme se někde viděli.
Jo, já jsem Fern.
Pracovala jsem v T-Rocku v Quartzsite.
Fern.
Vzala jste od Nudly do prodeje nějaké kameny, že jo?
Jo.
Chcete pivo?
Tak jo. Vyměním ho za sendvič.
Tak prosím.
Díky.
Je zima. Měla byste si sednout k ohni.
Mám bolavá kolena. Pomůžeš mi?
-Samozřejmě. -Díky.
Jo, to by šlo.
-Dobře. -Díky.
V Quartzsite jste mi dala zapalovač.
Máš ho ještě?
Ne, ten je dávno v trapu, ale dám vám tohle.
Vemte si ho.
Díky. Je krásný.
Co to je? Co je to za kámen?
To je dinosauří kost.
Fakt?
Myslím. Jak jsem koupil, tak prodávám.
Kde máš rodiče?
Doma ve Wisconsinu.
Myslíš, že se o tebe bojí?
Není ti někdy smutno?
Máš někde děvče?
No...
abych pravdu řekl, mám.
Žije na severu na jedné malé farmě.
Je se svým životem tam spokojená.
Já...
jí píšu dopisy.
Máš pod čepicí. Dopisy zabírají.
Jen se mi asi nikdy nedaří psát o něčem,
co by ji zajímalo.
Zkoušels někdy básně?
To bohužel ne.
Myslím, že žádnou neznám.
Vy ano?
Co třeba ta, kterou jsem použila na svůj svatební slib?
Tehdy jsem nebyla o moc starší než ty.
Bomba.
Můžu ji slyšet?
Dobře. Schválně, jestli si ji pamatuju.
„Mám k letnímu tě přirovnávat dnu?
Tak není milý jak ty a pln něh!
Bouř poupě jara splaší z luzných snů
a léto v konec v srázný kvačí spěch.
Plá žárem příliš často oko nebe
a častěj zlatý svit má zkalený,
a krásu sebeněžnější čas střebe
že padá v kořist všaké proměny.
Tvé léto bude věčné s všemi květy
i s krásou, kterou svojí nazýváš,
Smrt...
nevpočte...
Smrt nevpočte tě mezi svoje čety,
neb času navzdor v mojí písni pláš.
Jak lidi budou žít a oči zříti,
můj živ je zpěv a ty v něm budeš žíti.“
Fern!
-Ahoj! -Čau!
Ahoj.
Ahoj. Tak jsi tady.
Jo.
Dobře.
-Jo, hezký dům. -Páni.
No tak, pojď sem.
Pojď dovnitř.
-Vezmu ti to. -Dobře.
Tohle je Emily, moje snacha.
-Já jsem Fern. -Těší mě.
Mě taky.
Vítejte.
-Panstvo! -Tak jste tady!
Tohle je Fern.
Dobrý den. Já jsem Mike.
-Těší mě. -Mě taky. -Vítejte. -Díky.
A Jamese znáte.
-Jamesi, jak se vede? -A vám? Rád vás vidím.
Díky za azyl.
-Kdopak je tohle? -To je Damien.
-Ahoj. -To je on.
-Ahoj, Damiene. -Pozdrav. -Ahoj.
Jaká byla cesta?
Skvělá. Ke konci trochu drsná.
Měla jsem strach.
Přijela jste ve své dodávce?
-Jo. -Rád bych ji viděl.
Někdy vás představím. Díky.
Dobře.
Odkud jste přijela? To je Peter.
Zdravím! Chcete něco?
-Voda by stačila, díky. -Jasně.
Jste dlouho na cestě?
Jo. Nějakou dobu jsem pracovala,
ale cestuju od doby, co jsme se naposledy viděli.
-Super. -Prosím.
Dobře, předám tě mamince.
-Máš píchlou pneumatiku. -Jedls?
Jedls něco?
Máš píchlou pneumatiku u dodávky, Dave.
Aha. Nevšiml jsem si.
Protože jsi tu nastálo?
Jo.
Dobře.
Nečekal jsem to.
Myslel jsem, že už nikdy nestrávím noc pod střechou, ale...
Je tady opravdu hezky, Dave.
Můžeš tu zůstat.
Dobře, díky. Potřebuju si vyprat.
Já myslel na delší dobu, Fern.
Mají tu dům pro hosty.
Myslím to vážně.
Co by si pomysleli?
Už jsem se jich ptal.
Mám tě rád. Jsi fajn ženská.
S lidmi většinou vycházíš.
Jsem s tebou rád.
Copak, copak? Už se ti to takhle nelíbí?
Takhle je to lepší, viď? Jo.
Jo.
Někdy dostaneš nápad,
že chceš do moře skákat.
Pochovej ho. Asi je už unavený.
Na. Musím do kuchyně.
Dobře. Dobře.
Jenom ho...
Vrať se brzy, Dave.
Ano?
Viď, že jsi?
Tak běž. Běž.
Ke mně. Ke mně!
Už jsou tu. Těch je.
Kolik jich máte?
Nevím, kolik jich máme.
Tamta je krásná. Koukni na ta peříčka.
Kde je ta načepýřená?
-Nechci, aby na mě vybafla. -Jo.
Díky.
Přidáš mi prosím nádivku...
-A kukuřici? -...a trochu kukuřice?
Jak se tomuhle říká?
Díky, Fern.
Šťávu?
Ten krocan se jen rozsýpá.
Neskutečná dobrota.
Díky, Em. Díky, Jamesi.
Chtěl bych něco říct.
Na setkání. Na Fern.
-Jo. -Na tuhle...
-Na tuhle hostinu... -Díky!
...tuhle rodinnou hostinu
a na nového člena rodiny a taky na všechny staré
a na všechny mezi tím.
-Ano. -Takže, vítej, Fern.
-Vítej. -Děkuju moc.
-Šťastné Díkůvzdání. -Šťastné Díkůvzdání.
Hurá!
Na zdraví vám všem.
Zvonky z Acrosanti.
To je ten problém. To je problém.
A nejsou... Jsou hrozné.
Jo.
Líbí se mi to jméno, Empire.
Bylo tam letiště, bazén,
golfové hřiště.
Teda. To zní dobře.
Jaký jste tam měli dům?
Nic zvláštního. Jen řadový domek.
Vlastně byl zvláštní.
Stál přímo na kraji města.
A ze zahrady jsme se dívali přímo na obří otevřené prostranství.
Byla tam jen nekonečná poušť. Táhla se až k horám.
Nic nám nestálo v cestě.
Jsem opravdu ráda, že tu jste.
Dave vás má opravdu rád.
-Jo? -Jo.
Pořád o vás mluví.
ŠŤASTNÝ NOVÝ ROK
Šťastný Nový rok.
Šťastný Nový rok!
Protože milovala kameny.
Na shledanou na cestě, Swankie.
Bo nikdy nepoznal své rodiče a děti jsme neměli.
Kdybych tam nezůstala,
kdybych odešla, bylo by to, jako kdyby nikdy neexistoval.
Nemohla jsem se prostě sbalit a jít o dům dál.
Miloval Empire.
Bezmezně miloval svou práci.
Strašně rád tam žil. Všichni měli rádi jeho.
Tak jsem tam zůstala.
Ve stejném městě a ve stejném domě.
Jak říkával můj táta:
„Co zůstane ve vzpomínkách, to žije dál.“
Možná jsem strávila moc velkou část života jen vzpomínkami, Bobe.
Víš, jak to myslím?
Já ti...
Já ti rozumím.
Skoro nikdy nemluvím o svém synovi.
Ale dnes...
Dnes by mu bylo 33 let a...
Před pěti lety si vzal život.
Pořád se mi o tom těžko mluví.
A hodně dlouho...
jsem si den co den...
pokládal tuhle otázku:
„Jak můžu žít na tomhle světě, když tu on už nežije?“
A neměl jsem odpověď.
Tehdy mi bylo opravdu ouvej.
Ale...
uvědomil jsem si, že...
bych mohl uctít jeho památku...
když budu pomáhat a sloužit lidem.
To mi dává důvod pokračovat.
Jsou dny, kdy nic jiného nemám.
A tady je hodně lidí našeho věku.
Bezpochyby zažili žal a ztráty.
A spousta z nich se s tím taky nevyrovnala.
A to je v pořádku.
To je v pořádku.
Jedna z věcí, které mám na tomhle životě nejradši,
je to, že se nikdy neloučíme navždy.
Potkal jsem tu stovky lidí,
a nikdy se neloučíme navždy.
Jen vždycky řeknu: „Na shledanou na cestě.“
A splní se to.
Může to být za měsíc, za rok nebo i za několik let,
ale vždy se shledáme.
A když se podívám na cestu před sebou, mám v srdci jistotu,
že se se svým synem znova shledám.
A ty s Boem.
A tehdy si připomeneš váš společný život.
Opravdu už nic z toho nepotřebuješ?
Ne, nic. Jsem v pohodě.
Nic mi nebude chybět.
Fajn. Tak se měj.
Vše nejlepší k narozeninám od USG
Empire 1220 m n. m.
Věnováno těm, které si vzal osud.
Na shledanou na cestě.
Země nomádů
Překlad: Petr Putna