Molt bé, Ray,
ets un pres voluntari de les proves clíniques de Spiderhead.
Abans de començar, necessito el teu permís per administrar G-46.
- Posem la via? - Accepto.
RIALLINA
Quina és la planta preferida del fantasma?
El bambú.
Em descollono.
Què li diu un mag a un pescador?
Escull la carpa que vulguis.
Què li diu una pedra a una altra?
La vida és dura.
Escolta, Ray, s'han acabat els acudits, ara passem a fets, d'acord?
Sí?
En el genocidi de Ruanda del 1994, van morir més de 800.000 persones.
Estàs complint…
Estàs complint quatre cadenes perpètues consecutives
sense possibilitat de condicional.
Gràcies, Ray. Toca el dos, col·lega.
NETFLIX PRESENTA
BASADA EN ESCAPE FROM SPIDERHEAD DE GEORGE SAUNDERS, PER A THE NEW YORKER
PORTA PRINCIPAL
CENTRE PENITENCIARI I D'INVESTIGACIÓ SPIDERHEAD
ATENCIÓ: PROHIBIDA L'ENTRADA SENSE AUTORITZACIÓ
Molt bon dia, amics i veïns,
és hora d'aixecar-se i brillar.
Com a voluntaris del Centre d'Investigació Spiderhead
heu de col·laborar
i seguir les regles d'or:
cap mena d'agressió física ni verbal i etiqueteu el vostre menjar.
Jeff, sisplau, ves al moll per a una prova remota de camp.
Jeff, avui provaràs un compost nou.
- Posem la via? - Si és N-31…
Molt graciós. És N-40. Acceptes?
Accepto.
Quan vulguis, Jeff.
Està molt bé.
Ai, mare. T'avivem els centres del llenguatge?
Posem la via?
- I tant. - Acceptes?
Ho sento. Sí, accepto.
VERBALUCE
Ho sento, faig tard.
Que comenci la festa.
Ets un cabró.
- On eres? - D'excursió.
Ah, has trucat a l'Emma.
No, estudi de fàrmacs.
Diria que N-40.
Tothom se'n va d'excursió menys jo.
Encara ets nova.
No tant. I m'agradaria que em toqués el sol.
T'ajudo amb…?
Les nectarines amb pernil?
Amb què m'ajudaràs? Ja està. Fas tard.
Obre la boca.
Que aprofiti. Tot.
- Molt bé. - És deliciós.
- Oi? - Espero que continuïs a la Cuina.
Malgastaven el teu talent a Neteja.
No et pensis. Fregar m'excita.
- Entesos. - Escolta…
- T'has adonat que… - Acabem les frases de l'altre?
No, que necessitem bols.
I com ha anat l'N-40?
Les flors no han crescut.
Han estat esculpides.
Pintades.
T'ho explicaria, però encara sento els efectes del…
- Verbaluce. - Sí.
Tens la paraula a la punta de la llengua
i sents que mai la trobaràs, oi?
Sí.
Ximple ets molt bufó.
Ja, però és una merda perquè avui volia…
Avui et volia dir una cosa, Lizzy.
Bé, doncs,
tenim temps.
I tant.
És l'únic que tenim.
Vinga.
Què fas?
No en tens ni idea.
Per resumir…
M'encanta.
És preciós.
On em portaràs?
Què et semblen aquelles illes cèlebres per l'aigua?
Les Fiji?
Sí.
- Et portaré a les Fiji. - Gràcies.
Només necessito pasta.
Anem a l'aniversari del Mark?
Va ser dimarts, però ho celebra tota la setmana.
- Sisplau. - Ella mana.
Aneu-hi i passeu-ho bé. Jo em quedo aquí.
- Et trobaré a faltar. - Jo més.
Pots conduir?
I tant.
Jeff!
REVISTA MÈDICA DE NOVA ANGLATERRA
Sento fer tard, Sr. Abnesti.
El dia que em diguis Steve, em jubilaré. No fas tard.
La Heather, en canvi…
Qui del llop parla…
Ho sento.
Vinga.
Que maleducat. Jeff, Heather.
¿Heu parlat mai abans o durant el vostre empresonament
aquí a Spiderhead?
- No. - No.
Cap interacció?
No he dit que no?
No.
Què et sembla?
A qui ho preguntes?
A tots dos. Comencem amb el Jeff.
Està bé.
T'agrada aquesta paraula, però no. És atractiva?
Que no ho veus tu, Steve?
Calla. Ho pregunto al Jeff. Què et sembla?
Au va, tio.
De l'u al deu?
Un set i mig.
I tu, Heather?
No està malament. Un cinc en un bon dia.
Li heu donat Sincerictina?
No sense el seu permís.
Soc una cabrona.
Llavors canvio la meva nota a un vuit.
D'acord, Jeff, Heather,
em doneu permís per donar-vos N-40?
Posem la via?
Accepto.
- Sí. - Heather?
És una torracollons.
- Accepto. - Gràcies.
AMACTINA
Vinga, parleu-me.
D'acord, comença a agradar-me bastant.
Ai, mare…
Sí, em sembla…
molt…
més guapa.
Heather?
Sento el mateix. Sí.
Dona'ls Verbaluce i que parlin.
Mare meva, és preciosa.
Parleu entre vosaltres.
Ets… Déu meu.
Tu ets guapíssim, ets molt atractiu.
Ho sento, no ho havia vist abans.
No passa res. Ets la dona més guapa que he vist mai.
Gràcies.
- Sí. - Podria…
- Sí? - Podria…
Què podries, Jeff?
Ho estem gravant?
Esteu bé?
De què rieu?
De res.
No ho hauria dit mai.
Què?
M'agraden les carantoines.
Envia'm a casa amb una dosi d'això.
Heather…
Sí?
T'estimo.
Collons!
Jo també t'estimo.
L'N-40 és l'hòstia.
Som els amos.
La droga de l'amor.
Estrelleta?
Encara no.
Ens interessa més l'efecte residual que el que hem vist.
Sé que vas just de temps, però necessito que els observis.
Quan se'ls passi, fixa't si es busquen en les pròximes hores o dies.
Si expressen coses quan estan junts.
Si es comuniquen no verbalment. Busca isopraxis.
Si fan el mateix.
Els enamorats s'imiten sense adonar-se'n.
Es graten la cara o es toquen els cabells alhora.
És com si fos inevitable.
Observa el Jeff i la Heather.
Vull saber si l'amor…
Si aquest amor dura.
Gràcies, nois.
De debò. Sense vosaltres seria impossible.
Recordeu, el que sentiu,
aquesta transició pertorbadora, és natural.
Ara normalitat. Un altre dia més.
Torno a la Cuina?
Val més que no ho sàpigues.
Les noies de la casa d'acollida i jo robàvem bitllets de loteria a botigues
i els gratàvem a centenars.
Semblava que treballàvem perquè teníem les ungles brutes.
Robar no ens semblava malament, saps?
Ho fèiem per necessitat. No teníem res.
Ja.
Una nit de Nadal anàvem en cotxe per alguns barris.
Tothom era a l'església.
Vam trencar finestres
i vam robar els regals dels arbres de Nadal.
Per a tu.
Saps què va passar l'endemà?
Ens vam posar jerseis d'altra gent, i llavors van posar El Grinch a la tele.
Recordes la part en què torna els regals?
- Em vaig sentir fatal. - Ja.
Vaig plorar com una idiota.
Em va encegar amb ciència.
Bona tarda, nois.
Sarah, Jeff, ja us coneixeu.
Hola.
Avui anem de cul.
El cap ens acuita.
- Així que si… - Accepto.
Sí, està bé.
Accepto.
No puc mirar.
La Sarah o la doble dosi?
La Sarah amb doble dosi.
Som aquí perquè volem, Mark.
És…?
Diria que sí.
Com va, Ray?
Han escrit amb merda a les portes del bany.
Quin fàstic.
Trobaré el ditmerdós. Espero que no siguis tu.
No.
Mai tindré tanta traça amb res com la que tens amb això.
- T'agrada? - Sí.
Hi ha algun fàrmac que faci oblidar coses?
Sí, la vellesa.
Ja en tinc ganes.
Com et sents?
Bé. Una mica adolorit.
Però segur que has gaudit d'aquell moment.
Sí.
Et podem donar una pomada.
Estic bé, gràcies.
Escolta, fes-me un favor.
Quan ho estiguis fent, que no et toquin el Mobipack.
I no toquis el seu. D'acord?
Sé que allò és caòtic, però no es poden agitar.
Es poden inundar.
Podeu perdre el control.
Entesos.
Escolta, Mark.
Sí?
Em pots treure de la Cuina?
Què passa?
És per la Lizzy?
No, em ve de gust un canvi.
Entesos.
D'acord.
Gràcies, col·lega.
Merda.
Mare meva.
Lizzy.
És de Seattle?
De Prescott, Arizona.
Ho veus? El Jeff ho sap.
M'agrada que la gent es conegui. Aquest matí he vist la classificació.
Els teus Mariners estan en ratxa. Després veurem un partit.
Em sembla bé. Contra qui juguen?
Merda. Mark, torna això.
Jeff, seu. Serà un dia llarg.
Si poguessis llegir els diaris, veuries que el món ens necessita més que mai.
Avui tenim dues sales.
Ignora el Dave. Fes-me cas.
De debò, fes-li cas.
Jeff.
A veure.
Les reconeixes?
És molt graciós.
Et faré escollir. Això és el que vull.
Veus el comandament?
Diguem que mous aquest botó i la Sarah rep Agonictina,
o mous aquest i la Heather en rep.
Veus? Tu esculls.
Tenen Agonictina al Mobipack?
Disculpa.
Escolta, Dave, com et sents?
Tinc gana.
- Podria ser ditmerdós? - Potser sí.
Menja com un porc.
Què dèiem? Agonictina.
El Mark els n'ha posat al Mobipack per aquest estudi.
Que potser t'incomoda?
Una mica, sí.
No passa res, és normal.
Però saps com jo que només és un agitador
i no causa danys permanents.
Què decideixes, Jeff?
Qui rebrà l'Agonictina, la Heather o la Sarah?
No sé què dir-li.
No ho saps o no ho vols dir? Hi estàs obligat.
Si ho faig, seria aleatori.
La teva decisió seria aleatòria?
Sí.
Et diré què volem estudiar.
Sents un afecte residual envers elles?
Explica'm què sents per la Heather i la Sarah.
Què sento?
Vols Verbaluce?
No. No és que m'agradin les dues o una més que l'altra.
És que no sento res per elles.
Recordo haver sentit alguna cosa per elles,
però el sentiment s'ha esvaït.
I per què no els vols donar Agonictina?
Perquè vaig participar en l'I-16.
Sé com és, i vostè també ho sap.
- És… - Sí.
És horrible.
I no vull fer això a ningú.
No ho sé. És aleatori.
D'acord. Et diré què farem.
Donaré l'Agonictina a la Heather, d'acord?
De fet, la donaré a la Sarah.
Molt bé, Jeff, m'has convençut.
Seria aleatori, no tens cap preferència.
La meva preferència és que ningú la rebi.
Ja en som dos.
Tres.
Mira què ha passat.
Gràcies a tu, hem après molt més de l'N-40.
Amactina, nom provisional.
Llavors ningú rebrà Agonictina?
Avui no.
Però hem de conèixer millor l'N-40.
Per exemple, quant dura,
quant varia l'efecte de la dosi…
Amb la Sarah la dosi era el doble que amb la Heather,
però sents gairebé el mateix per les dues.
No et sembla interessant?
Sí.
Escolta, no m'agrada treure el tema de l'Agonictina,
però hem de conèixer millor l'N-40, ho podria canviar tot.
La nostra feina podria ajudar milions de persones.
Has estimat mai algú?
Sí.
Has tingut sort. No tothom pot.
Saps que la solitud és tan letal com fumar-se un paquet al dia?
Busca-ho.
Imagina que poguéssim destruir tot el tabac del món.
Tothom estimaria i seria estimat, seria capaç d'amar.
I qui ho hauria fet possible?
- Estrelleta per a mi. - Sí.
I per a la teva nova amiga, l'N-40. Per a tots.
Sí!
Molt bé. Vejam. Gràcies, senyoretes.
Pots marxar.
Escolta.
Estàs bé?
Sí.
No saben que gairebé reben Agonictina.
Sí, t'entenc.
Però pensa si haguessis pres un dels nostres productes
abans de la fatídica nit.
Què és el que més voldries en el món, Jeff?
Retrocedir.
El que vols és redimir-te.
I així ho aconseguiràs.
Ja, gràcies.
Hola.
Mandonguilles?
Sí, gràcies.
Ho sento.
FI DE LA PARTIDA
No passa res. No hi tinc gaire traça.
- Escolta, volia… - Jeff.
Divendres lliure.
Quina sort.
Saluda la teva dama.
Hola, soc l'Emma. Deixa un missatge, o no.
Hola, tresor, deus estar tipa dels meus missatges,
però et vull dir, com sempre, que et trobo a faltar i que ho sento.
Et vull dir una altra cosa.
He conegut algú.
Es diu Lizzy.
Em recorda a tu una mica.
Així que potser deixaré de molestar-te.
Serà el meu darrer "ho sento".
Endavant.
Bon Nadal, Lizzy.
- Has estat una bona noia? - Ets…?
Ets el Pare Noel?
Hola!
He pensat que això ens animaria.
Bon Nadal.
Déu meu.
Però no és Nadal, oi?
Octubre?
- Ni idea. - D'acord.
Posaria "Ara ve Nadal", però tenim això.
Saps què? Faré ponx d'ou.
- Sí? - Al Pare Noel li encanta.
Va, prou!
Hola, Rogan.
Que et follin.
No.
- Ni parlar-ne! - Tranquil.
Ja sabem què fa. Ho hem vist tots.
Està demostrat. Això no és un striptease.
Digue'ls-ho, Rogan.
No sé de què parleu,
però que us follin a tots.
- Quin paio més simpàtic. - T'he sentit!
Escolteu-me, sisplau.
Mai he estat amb un…
No t'ofenguis. Si tu sí, no passa res.
Però això no fa per a mi.
Escolta, Mark, no m'he recuperat.
He demanat pomada i ningú me n'ha portat.
No penso fer això. Ni de conya.
No ho faré. No!
No ho penso fer. No accepto.
Jeff, calma. No és el que creus. Avui no ens posarem romàntics.
Tu t'ho perds.
Molt graciós.
Hem acabat. Gràcies.
De què cony va això?
Dissabte hi haurà el torneig de ping-pong. Els interessats parleu amb el Ray.
- Hola, Jeff. - Heather.
És mal moment.
El Sr. Abnesti t'ha preguntat a qui dels dos donar Agonictina?
- M'ha plantejat aquest dilema. - Heather.
¿Has cardat amb el Rogan
i t'has enamorat d'ell com de mi?
- Prou, Jeff. - Ho has descrit perfectament.
- Heather, empassa't un mitjó. - Sí.
Jeff, què fas?
Es traurà el mitjó. Verbaluce et fa molt literal.
Ja ho sé. Gràcies. Ves-te'n i tanca la porta.
- Entesos. - Bona feina.
Sisplau, ves-te'n. Gràcies.
- Collons, Jeff… - Ja.
Què passa?
- Tots follem amb tots? - No siguis groller.
Follem amb tothom.
- Calma. - I donem Agonictina a tothom.
És un experiment. No són les meves regles, són del Comitè Protocol·lari.
Va, dona-hi una ullada. Té.
Aquí tens.
Creus que jo vull fer això?
Tanca la porta.
Escolta'm, Mark,
he estat en projectes esbojarrats, oi?
Però aquest em fa mala espina.
Jeff, t'entenc, però només fins a un cert punt.
He de deixar de ser col·lega un moment i recordar-te
que la teva presència aquí,
malgrat ser un càstig, també és un privilegi, no t'ho sembla?
T'hi vas inscriure i et van acceptar.
Perquè si no, ara series a la garjola
de quatre grapes
per a paios com el Rogan.
No et diré què va fer a l'última presó.
I estic orgullós de la meva política de portes obertes.
Jo et puc visitar i tu a mi.
A la meva habitació o aquí a Spiderhead.
Cap altre centre penitenciari promou aquest respecte
entre escarcellers i presos.
Ni barrots, ni guardians. Això només és possible amb respecte mutu.
D'acord? Respecte mutu. Jo no aparec sense avisar-te, oi?
- No. - No.
Doncs tu tampoc ho facis. O ho respectem o s'ha acabat.
Si tanquem les portes,
som com la resta, ho entens?
Sí.
Collons. S'està tan malament aquí?
Ho pregunto perquè m'hi he esforçat molt.
Està molt bé.
El menjar, el ping-pong, els videojocs,
una certa llibertat de moviments…
Hi he insistit per vosaltres. He portat al límit les normes estatals.
- M'he arriscat molt. - Ja ho sé.
Amb els peixos grossos.
Fes-me costat, Mark.
- Va, digues alguna cosa. - Té raó.
Com a mínim m'hauries de correspondre.
Com a mínim.
Ho sento.
D'acord?
És que això de l'Agonictina em treu de mare.
No m'agrada gens això. Ho sento.
Però…
necessito saber si podem comptar amb tu.
Podem comptar que respectaràs l'acord?
Hola, Sarah.
La setmana vinent tindrem l'última estrelleta, no creus?
Mark, somriu de tant en tant. Canviarem el món.
Ja.
Tu també?
Escolta, l'Agonictina és una eina.
Ens ajudarà a entendre el més important.
La setmana vinent la guardarem, t'ho prometo.
D'acord?
Què?
El Jeff m'ha dit que vol un fàrmac per a oblidar.
T'has de calmar.
Gaudeix del cap de setmana.
Surt de l'illa i esbrava't.
Tots dos ho necessitem.
Aletes, cervesa, videojocs o el que t'agradi.
Sí, videojocs.
Molt bé.
Adeu, Mark.
AMACTINA
Hòstia puta.
És difícil descriure-ho sense Verbaluce,
però imagina el pitjor que has viscut multiplicat per deu,
i ni això s'acosta al que dic.
Sentia que estava encès.
Volia estar-ho.
M'hauria calat foc perquè s'acabés. És horrible.
I donen Agonictina a algú?
Aquest cop no.
Encara sort.
Ai, mare, tremoles.
Ets bon paio.
El Mark m'ha dit que tu has demanat marxar de la Cuina.
Suposo que per perdre'm de vista, no?
És per…?
L'Emma?
Sí.
No, ella…
Ella ha girat full.
De vegades em va bé sentir-la.
Sí, esclar. Ho entenc.
Aquest lloc et pot alterar el cap.
M'han fet proves més estranyes que de costum.
Darrerament ha estat molt dur.
De vegades em costa recordar qui era abans de venir aquí.
Però, Lizzy…
Només amb tu…
em sento jo mateix.
Alça les mans, Mark. Va, així.
He tingut una gran idea per a la G-46.
Sí? La Riallina?
Sí. La vendrem a clubs de comèdia.
És una idea petita, Mark.
No t'ofenguis.
Una mica sí.
Què et dic sempre?
No ho sé. Que calli?
Que pensis en gran.
Mires el món amb els prismàtics al revés.
És estrany. No siguis així.
A quina hora comencem?
D'aquí deu minuts.
Posa'm una dosi. Tenim temps.
Au va, posa-me-la.
Vinga.
- Dues? - Que en siguin tres.
Recorda, dotze hores entre dosis.
Sí, conec els intervals. Gràcies.
Va, digue-ho, fa temps que ho vols dir.
Dispara.
Precisament tu…
Hauria de conèixer els riscs? És el que intento fer.
- Es poden conèixer sense prendre'n. - De debò?
Algú ha de respondre dels productes. No se t'havia acudit?
La vida de fora no és com la d'aquí. És caòtica.
És un desgavell. El que fem aquí és revolucionari.
Quan un dels composts falli, perquè algun dia passarà,
algú haurà de treure la cara davant d'un familiar de dol,
del Mike Wallace o un jurat, i respondre del que fem.
Del que produïm, envasem i venem.
Ho faràs tu?
No, ho farà qui pugui dir:
"Sí, defenso el producte. Jo mateix l'he pres."
El Wallace és mort.
De debò? No ho sabia. Doncs l'Ed Bradley.
També és mort.
El Morley Safer?
Collons, val més pensar que són morts i descobrir que viuen.
Quan em vas contractar…
Ja ho sé, no hi estaves d'acord.
Vaja!
Jeff, com estàs?
Ho sento, no volia…
No passa res. La pròxima vegada avisa amb temps.
D'acord.
Ens hi posem?
El Premi Nobel no es guanyarà sol.
Mark?
Vaig al bany, torno de seguida.
Merda.
- I la Heather? - Ja ve.
Als guapos se'ls perdona tot.
Ho dic per experiència.
Heather, gràcies per venir. Un momentet.
A veure. Jeff, primer m'agradaria demanar-te perdó.
No hauria d'haver entrat sense avisar.
No parlo d'això.
¿Recordes que et vaig preguntar
a qui donar Agonictina i vas dir que a ningú?
Sí.
Va ser suficient per a mi, però no per al Comitè Protocol·lari.
Els Tres Genets de la Idiotesa.
No creuen que no sentis res per la Heather i la Sarah.
Per desgràcia, avui hem de fer una prova de confirmació.
Aquest cop, seguint les ordres del comitè. Mark.
En comptes de preguntar-te a qui donar l'Agonictina,
cosa que al comitè li va semblar "massa subjectiu",
li donarem Agonictina a ella per veure què dius tu.
Primer et donarem Verbaluce.
Has omplert bé el seu Mobipack?
Sí.
Ja t'ho havia dit.
I el de la Heather?
Has vist com ho feia, Steve.
Tens raó, Mark.
Perdona, Jeff, avui estem una mica tensos.
No és un dia fàcil, tot això ens incomoda.
No vull que li donin Agonictina.
Bon començament.
És perquè te l'estimes? Sents amor per ella?
Ja li vaig dir que no.
I hi estava d'acord,
però és la prova per confirmar el que tu i jo volem?
No.
Hem d'enregistrar el que tu diguis
mentre donem Agonictina a la Heather
durant cinc minuts.
Una prova de cinc minuts.
D'acord? Comencem amb Verbaluce.
Posem la via, Jeff?
T'has de sentir afalagat. No hem escollit el Rogan.
El Rogan li fa por.
Sí, et pot matar amb una capsa de Kleenex.
Però no, t'hem escollit perquè necessitem la teva eloqüència.
Posem la via?
Coneixes la història de la Heather?
No. Legalment no pots.
Hi ha whisky, bandes i parricidi? No t'ho puc dir.
Però puc insinuar que en el seu passat no hi havia una gossa anomenada Lassie
ni converses sobre la Bíblia mentre l'àvia cosia.
Et puc dir… Mark, no en queda.
Et puc dir que si coneguessis el seu passat,
provocar-li breument tristesa, nàusees o terror
potser no et semblaria una idea tan dolenta.
No ho sé.
Soc un monstre, Jeff?
M'oblido dels aniversaris? Qui et va portar en el seu hidroavió?
- Vostè. - Sí. I quan vam tenir un brot de fongs
i tenies els peus destrossats,
¿qui va anar corrents a comprar-te un medicament
i el va pagar amb els seus diners?
- Va estar bé. - Sí.
Dir-ho ara no és gaire professional.
Au va, Jeff, què vols que et digui?
Que perdràs els teus divendres lliures?
Intento ajudar, senyor Abnesti.
Steve!
Pot fer una trucada? Per mi?
Sí, d'acord.
Ho intentaré.
Entesos?
Torno de seguida.
Lizzy.
Senyor Abnesti.
El meu pare és aquí?
No. Va marxar quan jo tenia vuit anys.
Collons. Ho sento.
Estem encantats amb tu, Lizzy,
i no només pel teu talent culinari.
El teu pit de vedella va guanyar el festival de Barbacoa de Prescott
tres anys seguits?
Com coi ho sap?
Em dedico a això.
A mi em sembla massa fibrós, però…
Entesos.
Tens les cassoles de coure que vas demanar?
Li volia donar les gràcies.
No cal.
Has estat una gran incorporació.
- És el mínim que podia fer. - Gràcies.
De fet, m'has fet sentir…
una mica idiota.
- Idiota? - Sí.
Quan llegeixes un expedient,
et fas idees preconcebudes malgrat saber
que hi va haver moltes circumstàncies i injustícies.
Jutges igualment.
Algú més ho sap aquí?
No. És el nostre secret.
Sí.
Aquest cafè està tan bo que es mereix mil cassoles de coure.
O una excursió. La noia d'Arizona sota el sol.
Hola, Jeff.
Ho sento.
Per desgràcia, el comitè és inflexible.
Insisteixen en tirar endavant la prova.
Si no, amenacen amb treure't del programa i enviar-te de nou a la presó.
Necessiten que acceptis, Jeff.
T'ho pregunto un últim cop: posem la via?
Sí, accepto.
Gràcies.
Heather, hola de nou.
Bon dia de nou.
Posem la via?
Accepto.
Vinga, Mark.
AGONICTINA
No m'agrada.
Sisplau. Em fa mal.
Què em passa?
- No et pot fer mal. - Collons.
Jeff, parla molt i amb detalls. Aprofitem això.
VERBALUCE
La Heather ha vomitat.
Sembla en un estat molt aversiu.
Explica què ha passat primer.
S'ha posat a plorar.
No sembla tenir clar què sent.
Ara plora més. No es pot quedar quieta.
I què sents tu?
- Malenconia. Culpabilitat. - No, sisplau.
Continua.
No.
No deixo de pensar que va ser una nena.
Que els seus pares l'estimaven
sense preveure que algun dia faria una cosa terrible.
Una cosa que l'apartaria de l'amor per sempre.
Molt bé. Continua.
Que la separaria de l'alegria i li provocaria una terrible tristesa.
I tu l'estimes?
Ajudeu-me! Sisplau!
No.
Un moment, Jeff.
Mark, veus algun vestigi d'amor en els comentaris del Jeff?
- Diria que no. - Bé.
Només veig sentiments humans bàsics.
Excel·lent.
Steve.
S'està inundant.
Enrere!
Treu-l'hi.
Ja ho he fet, però no…
Prova amb més vermell.
La Heather pateix molt.
- Va, treu-l'hi. - Ho intento. No funciona.
Heather, escolta'm. Seu i no et moguis. És una ordre.
Deixeu-me en pau!
No fotis.
No fotis, hòstia.
Déu meu.
Va, entra ara mateix!
Merda.
La Heather ho destrueix tot.
Seu. És una ordre.
En soc responsable.
No us acosteu!
He facilitat…
Heather, escolta, respira fondo, tot anirà bé, d'acord?
Calma't.
Heather!
D'acord.
Merda.
Déu meu.
Merda!
Déu meu.
Mare meva.
Cagondeu, Mark.
No sento el pols.
Què has fet? T'he dit que ho aturessis.
Què? Ho he fet.
- No… - Et vaig dir que passaria.
No ha obeït la meva ordre directa.
No diguis collonades.
Et fa por comprometre't. Ja t'ho vaig dir.
Has d'obeir les meves ordres!
FARMACÈUTICA ABNESTI
"Farmacèutica Abnesti"?
Et vaig avisar, Steve.
L'empresa és seva.
- Et vaig avisar. - No em culpis.
- No m'escoltes. - M'has d'obeir.
T'ho vaig dir.
- Dona'm… - Que no ho recordes?
"Bingo"?
Creus que no vaig de cul?
N-40.
Em doneu permís per donar-vos N-40? Posem la via?
Accepto.
Com ha…?
Veus el comandament?
Diguem que mous aquest botó i la Sarah rep Agonictina.
I-16.
Què collons?
- Ei, on vas? - Calla, Mark.
B-6.
Sé que allò és caòtic, però no es poden agitar.
Es poden inundar.
No és culpa teva.
No ho és.
És greu. Hem de fer un informe.
Madura, Mark. No facis com si haguéssim superat un límit.
El moment de preocupar-se per això va ser fa un fotimer de límits.
Si algú descobreix això de la Heather,
ens tancaran el centre, Mark.
Es perdrà tot el que he aconseguit. I jo no seré l'únic a caure.
Tu també cauràs.
Ja.
Escolta.
Ho sento.
Això ha estat horrible.
Però què et dic sempre?
La pressió forma diamants.
Sí.
Tot anirà bé, d'acord?
Redoblarem els nostres esforços.
Posarem l'estrelleta a la B-6 i canviarem el món, Mark.
I la Heather? Haurà mort per la millor de les causes.
D'acord?
D'acord.
De debò?
- Sí. - Sí?
- Sí. - Sí? Segur?
Així m'agrada.
Agafa't un descans i relaxa't.
Fes el que calgui per oblidar. Va, ves-te'n.
És morta?
No està gaire en forma.
No és just.
Sí, és morta.
Escolta, Jeff, això és ciència.
I en la ciència hem d'explorar allò desconegut,
que pot portar a allò inesperat.
- Era imprevisible. - Ho entenc.
El teu to de veu, Jeff…
Ho entenc perfectament.
Però sigues just, creus que m'agrada el que ha passat avui?
Doncs no. Jo també soc humà.
Tinc sentiments. Ara mateix ningú està tan fotut com jo.
Però en el futur, la nostra feina calmarà el patiment,
salvarà vides, no només una, sinó moltes.
Farem del món un lloc millor.
De debò?
Sí, Jeff. I tant.
Enorgulleix-te'n.
A banda de la tristesa, ho has fet molt bé.
Tots ho hem fet bé. Sobretot la Heather.
Fins al moment en què…
No ha estat el seu millor moment,
però ho ha fet bé fins llavors,
i mai l'oblidarem.
Què?
És dur.
Sí.
Vols alguna cosa pel que sents?
La G-46 és l'hòstia, oi?
Sí.
Potser no canviarà el món, però és l'hòstia.
I tant, és la rehòstia.
Així és impossible pensar en coses tristes.
Quin és el teu pitjor record?
Què?
Ho sento, és una pregunta absurda.
El meu va ser… Va ser…
Quan tenia vuit anys,
el meu pare em va dir que em portaria a unes colònies d'estiu.
Jo estava molt emocionat.
Em va deixar, i resulta que no eren unes colònies,
sinó una casa d'acollida.
I no el vaig veure mai més.
Déu meu.
Jo també ric.
És horrible.
Sembla divertit.
Prova-ho.
Ja no va tornar.
Ni un cap de setmana.
Em sap molt greu.
Hòstia.
La dosi és massa forta.
RIALLINA
Mare meva.
Mira'ns.
El Jeff i l'Steve.
L'Steve i el Jeff de festa.
Amics.
Què passa?
Que no som aquí junts?
Gaudim de les vistes. Això fan els amics.
Tu pots… A veure…
Tu pots sortir per aquella porta quan vulguis.
Jo no.
No. Ja no puc.
Què t'ho impedeix?
El mateix que a tu.
I totes les decisions que he pres, les que m'han portat fins aquí.
Aquest és el meu únic amor, Jeff.
I, quan t'enamores, estàs fotut.
Entesos.
El Jeff i l'Steve…
atrapats en unes colònies.
Pel Jeff i l'Steve. No tan diferents.
No deixeu que s'acosti!
Lizzy, escolta. Respira fondo. Tot anirà bé.
Sisplau!
Perquè consti, què et fa por?
Traieu-me això!
El Verbaluce no rutlla.
Ja.
Aquesta és bona.
Fòbica.
Prou, sisplau!
Que la gent tingui por de coses que no són bones.
Com el gluten?
Sí. O pensar massa.
Sisplau, emporteu-vos aquesta cosa!
- Em preocupa l'estrès posttraumàtic. - Per la grapadora?
Escolta, Lizzy, només és una grapadora.
Emporteu-vos-la!
Parem o què?
Steve, parem o no?
Sí, d'acord.
Ha estat el pitjor fins ara. Amb diferència.
Què sents ara?
No tinc por. És…
Vergonya?
Sí, odio aquesta sensació.
No suportava sentir-la amb tu. Per això vaig demanar sortir de la Cuina.
Després de tants anys a la presó…
Arribo aquí i penso:
"De debò aquest lloc és molt millor?"
M'estimo més les pallisses
que tenir por d'una grapadora de merda.
Per què acceptem sempre?
Accepto, accepto, accepto.
I per què? Per un passi del passadís?
Per tenir la nostra habitació? Cassoles de coure? Vull dir…
Tu per què acceptes?
Potser perquè sentia que m'ho mereixia.
Això és el que et volia dir, Lizzy.
Sí. Crec que aniré amb ells.
Ei.
Ei. Espereu.
No pot viure sense mi.
Pots conduir?
I tant.
Jeff!
Emma! Surt d'aquí, tresor.
Emma!
Vinga, nena!
Hola, tresor,
deus estar tipa dels meus missatges,
però et vull dir, com sempre,
que et trobo a faltar…
i que ho sento.
La bústia de veu està plena.
Ja no pot rebre més missatges.
Ho sento molt.
Dues penes d'homicidi voluntari.
I sense comptar la Heather.
No et facis això.
No és culpa teva.
Vas fer el que vas poder.
No.
Vaig acceptar.
I ni tan sols sé per què.
Ets bona persona.
Som dolents.
Molt dolents.
Jo crec que aquí som el menor dels mals.
Per què ho dius?
He sentit coses.
De debò?
Sí. Coneixes el Ray?
Després de quatre condemnes per drogues, el Ray va anar a rehabilitació
i després a un centre per a recaigudes,
que és per a gent tan immune a la rehabilitació
que no els fa efecte.
Però també devia ser immune a això, perquè després la va fer grossa.
Un assassinat triple.
Sí, el seu camell, la germana del camell i el xicot d'ella.
Collons.
Coneixes el Rogan?
- El grandolàs? I tant. - Sí.
- Qui no el coneix? - Va arribar a casa,
va enxampar la nòvia amb un altre
i la va llançar per la finestra d'un vuitè.
Mare meva.
No va sobreviure.
Quina bogeria.
No ho entenc.
Com pot ser?
Què?
Si som tan dolents, on és el mal?
És tard, nois.
Sí.
Avui peco.
Jeff, jo no agafaria del bol comunitari per…
Ditmerdós.
Sí. Divertiu-vos.
- Tu també. - Tu també.
Bingo.
AMACTINA
Sí.
D'acord. Ho entenc.
Gràcies.
Hola, Jeff. Gràcies per venir. Com et sents?
Bé.
Perfecte. Escolta, el que et diré em trenca el cor.
El comitè insisteix en una última prova per posar les bases.
Hem de…
Has de donar Agonictina a algú amb qui mai hagis compartit l'N-40.
A qui?
Em trenca el cor, Jeff. De debò.
Mark, sisplau.
No.
Ho sento, no puc.
Esclar que pots, Jeff.
És l'última dosi d'Agonictina que donarem, d'acord?
La Lizzy no s'ho mereix.
Aquest cop no anirà tan lluny. Creu-me.
No m'has sentit.
Au va, Jeff. No t'assembles al que va arribar aquí.
Ell hauria fet el que calgués per compensar el seu crim.
Calla, collons!
No ho faré.
Tranquil.
Val més que ho deixem per aquesta nit, d'acord?
Al matí tot es veu millor.
Entesos.
Però recorda que el que vas fer no tornarà a succeir a ningú més.
Aquests fàrmacs evitaran que hi hagi llocs així.
No hi haurà patiment ni gent destruïda.
Només tu pots evitar que hi hagi un altre tu.
Dobla-li la dosi.
Sé que estàs patint, però…
això t'anirà bé.
Què hi ha al vermell?
Ho sento.
Només és una joguina.
El vermell és un placebo. El…
Prou.
Ja n'hi ha prou.
El Comitè Protocol·lari no existeix, oi?
És la seva empresa.
He vist la capçalera.
Farmacèutica Abnesti.
Ell mana
i anomena les substàncies amb un coi de cartó de bingo.
Per què treballes en un lloc així?
Tot el dia parlant de l'N-40, i són collonades.
A l'Abnesti no li importa l'amor.
Només l'importa el vermell.
B-6.
Com pots col·laborar en això?
Pots treballar on vulguis.
Per què aquí? Per què amb ell?
Hi ha molt pocs genis.
Em va prometre que canviaríem el món.
Jo volia ajudar la gent.
Encara ho pots fer.
Ei, Jeff, l'home del moment.
Espero que hagis dormit bé i hagis reflexionat.
Avui portes tu les regnes, d'acord?
El Mark no és aquí.
Té el nas embossat o una cosa així.
Millennials…
Ho sento, no és just.
Si ho penses bé, algú decideix arbitràriament
que tots els nascuts entre unes dates es comporten igual.
És com un horòscop,
però més absurd.
Tu i el Mark no us assembleu.
No n'estic segur.
Ell m'ha fet canviar d'opinió.
Doncs li perdono el refredat.
En fi, aquí som tu, jo i la Lizzy, som tres.
Com estàs, Lizzy?
- M'aniria bé una mica de vitamina D. - Aviat et tocarà el sol.
Escolta, Jeff.
He omplert els vials de la Lizzy amb el que quedava d'Agonictina.
He llençat la resta. S'ha acabat.
Acabem amb això per sempre?
D'acord. Endavant.
Lizzy, posem la via?
Sí, accepto.
Jeff, dona l'Agonictina a la Lizzy.
Ho sento.
Continuo negant-m'hi.
Oh, Jeff…
Collons!
A veure, quin problema tens?
Creus que l'estimes? Ni tan sols la coneixes!
On és el criteri en aquest cony de centre?
I si juguem a les confessions?
Lizzy, digues al Jeff per què t'han condemnat.
- No m'importa. - L'amor és això, oi?
Conèixer-se. Doncs ara us coneixereu.
Tant és. M'ho ha explicat.
- Sí? - Per robatori. Ja veus tu.
Sí? Això li has explicat, Lizzy?
El teu futur marit i pare dels teus fills mereix saber la veritat. Va, digue-l'hi.
- No cal. - Sí. Vinga, digue-l'hi.
Vinga, Lizzy. Digue-l'hi.
No?
Doncs ho faré jo, d'acord?
No passa res. Tinc el teu informe aquí. Vejam.
D'acord? A veure què sabem d'ella.
- Així us coneixereu. - No cal.
- Sé qui soc i què he fet. - Elizabeth Dianne Harris.
Nascuda a Prescott, Arizona.
- Criada en una casa d'acollida… - No cal. Sé qui soc.
Sé qui soc!
La mare que va matar el seu bebè.
Això soc jo, Jeff.
La mare que va deixar la seva nena en el cotxe
a l'aparcament d'un supermercat tres hores, al juliol…
en anar a treballar.
Imprudència temerària i l'homicidi…
de la meva nena de nou mesos.
Carn…
Carn de la meva carn.
No sé quina mena d'experiment tortuós és aquest,
però fes-me el que em vulgui fer i acabem d'una vegada.
Com abans acabem, millor per a tots.
Vinga, no em pots fer mal.
No em pots fer mal.
No hi ha dolor més gran que despertar-me cada puto dia sense ella. D'acord?
Sé que penses que m'estimes,
però el que tenia digne de ser estimat va morir amb ella fa anys.
Així que vinga, fes-ho. Posa-me-la.
Posa-me-la, collons!
Posa-me-la!
Fes la teva feina, Jeff!
Posa-me-la!
Posa-me-la.
Sisplau.
Ho sento.
De què rius?
D'ella asseguda allà, tot això, tu amb el mòbil i tots tan seriosos.
Només em fa gràcia a mi?
RIALLINA
Sí.
FÒBICA
Només a tu.
El Mark no està malalt, oi?
- Dona-m'ho. - No.
Prou.
Prou, m'estàs espantant.
Atura't. Sisplau, no em facis mal.
No em facis mal, em sents?
AGONICTINA
Déu meu.
El Mark ha manipulat el meu Mobipack.
Sí.
Ha buidat el meu Mobipack i t'ha posat Agonictina.
Ve cap aquí amb la policia.
Com ha pogut?
Ell i jo… Tu i jo érem…
Fes que pari!
- ¿Vols alguna cosa… - Fes que pari!
…pel que sents?
És el primer que em vas dir,
l'acceptació que necessitaves per a l'estudi més important de tots.
- I què vam dir? - Sí!
Què vam acceptar?
Què vam acceptar posar-nos en el cos cada dia?
B-6.
Ni t'alegra, ni t'afama ni t'excita.
Et fa obeir.
"Riu, deixa de riure. Menja, deixa de menjar. Folla, deixa de follar!"
No provaves les altres substàncies. Provaves la B-6.
Sí. Ho sento.
Ho sento.
Com la volies anomenar?
D'acord.
Com la volies anomenar?
O-B-D-X.
Obediex.
I funcionava.
Prou per viure entre assassins, però no per a l'estrelleta. Per què?
La B-6 havia de ser perfecta.
L'objectiu no era l'obediència,
sinó l'obediència total sense excepcions.
Havíem de saber si obeiríeu una ordre
que anés contra els vostres valors i emocions més profunds.
Si faríeu una cosa que no faríeu mai.
Fer mal a algú que estimes.
La B-6 et faria repetir la cosa que més lamentessis,
com fer mal a algú que estimes.
T'obligaria a fer qualsevol cosa.
Confiava en tu.
T'hem confiat les nostres vides!
Ens has obligat a fer-nos de tot els uns als altres
pensant que escollíem nosaltres, però eres tu.
Ens has arrabassat…
Què? El lliure albir?
Déu meu. I per què t'ha servit?
Que no t'ho imagines?
Un món ple de gent obedient.
Vendríem pau i harmonia.
Podríem obligar la gent a actuar pel bé comú.
A comportar-se com cal, no com els roti.
S'acabarien els accidents de borratxos i els marits que maten les seves dones.
I els nens abandonats.
Tant se val. La B-6 ha fracassat.
Vull que expliquis el que has fet a la Heather.
Acabaria a la presó, seria la meva fi.
Tot el que he construït. Aniria a la presó, Jeff.
El Jeff i l'Steve.
No tan diferents.
Sí.
De què rius?
Fa set mesos et van donar la llibertat.
I l'apel·lació de la Lizzy va arribar a gent comprensiva.
Fa una setmana que és lliure.
No.
Marxarà d'aquí.
Avui.
Obre la porta principal.
M'asseguraré que mai més tornis a fer això a ningú.
Dona'm el ganivet.
T'he dit…
que me'l donis.
Per què?
Perquè t'ho he demanat, Steve,
i perquè t'he posat prou B-6 per domar un puto lleó.
Funciona, oi?
No si és per destruir el que més estimes.
Ho he après de tu.
He posat quatre vials d'Agonictina a la Lizzy.
Ja està.
Ho sento.
Per què?
Sento haver mentit.
Lizzy, t'estimo.
I res ho canviarà.
Amics i veïns,
sento molestar-vos amb una notícia com aquesta.
Hi ha un intent de fugida.
La majoria coneixeu el Jeff i la Lizzy.
La majoria els coneixeu,
i m'entristeix que hagin enganyat les autoritats,
que venen cap aquí.
Els he dit que això posarà fi al programa
i a les comoditats que ens dona, però no m'han fet cas.
Oh, no.
Algú de vosaltres vol tornar a la presó?
Oi que estaríeu disposats a evitar-ho?
Per preservar la noble missió…
Merda!
…a la qual ens hem dedicat.
Hòstia puta!
Atureu el Jeff i la Lizzy, no per mi, sinó per vosaltres.
ALARMA DE PROXIMITAT
Merda!
Ditmerdós?
Sabia que eres tu.
Són allà!
Vinga, atrapeu-los!
Espera, Dave.
Tinc la clau del rebost.
Hi ha menjar per a sis mesos.
Genial.
Gràcies.
Alfa, Whisky, Delta enlairant-se cap al nord.
Alfa, Whisky, Delta pujant a 2.000 peus,
direcció est i rumb zero…
Ho sento.
Zero, nou, zero…
Rumb zero…
Alfa, Whisky, Delta, necessita ajuda?
Aneu a la merda!
POLICIA
Alfa, Whisky, Delta, on va?
El seu rumb és nord-oest 315
descendint a menys de 500 peus.
Em rep?
Descendint. Enlairi's.
És preciós.
El sol és agradable.
Tant de bo hi hagués un fàrmac per perdonar-se.
Te'l prens i tot comença de zero.
Has estat bo amb tothom que estimes.
Els has tractat de meravella.
I sents que ho tens tot per davant.
Aquesta vida preciosa i tots els seus plaers.
L'amor que pots donar i el bé que pots fer.
Però aquest fàrmac no existeix.
Així que ho haurem de fer nosaltres.
Subtítols: Tulio Labadie