-Detta har hänt... -Är det nån där?
Det var störningar men det funkade.
Om vi tar oss över träden skulle vi kunna skicka en signal.
Du var i ett fjärranträd. Victor sa att man kan hamna var som helst.
Han kanske hamnade nån annanstans. Vi måste hitta honom.
-Vad händer? -Vi gräver en grop i källaren.
För att se var strömmen kommer ifrån.
-Har nån sett Victor? -Vi har en chans att åka hem.
Jag kan lösa problemet själv.
Du har haft det jobbigt och den här masten betyder mycket för många.
Du måste lova att om allt faller samman eller om du gör det...
...så pratar du med mig och låter mig hjälpa.
Radion kan fungera. Hur blir det för oss?
Det här är enda platsen vi har känt tillsammans.
-Det finns ingen kraftkälla. -Behöver du ström?
Vi kan inte koppla in nåt men nånting färdas i ledningarna.
Jag vet hur vi gör.
-Vad är det? -Jag kan ha nått botten.
-Jag hör dem! -Nej, nej. Prata med mig.
Det var annorlunda den här gången. Det var en kvinna som sa:
"Hälsa Mirakelmannen att jag hade fel."
"Det finns saker här som är värre än monstren."
-Vi borde inte ha kommit hit. -Vi klarar oss.
Jag tror inte att vi gör det.
Vi går till masten. Beskåda masten.
Hej. Jag känner igen dem.
-Ska jag berätta en historia? -Jag har egna historier nu.
Värst vad du har blivit stor. Vad handlar den om?
De försöker hitta hem igen.
-Hallå? -Jag kommer! Ta det lugnt.
Nu vet jag! Strömproblemet är löst.
Vilken lampa älskar ni minst? Den här är ful.
-Inte väckte jag väl dig? -Vad är det frågan om?
-Vänta! Vad gör du? -Vad är problemet med kraftkällan?
Vi kan inte koppla in nåt. Kablarna är inte ens kablar.
Den här lampan borde inte tändas.
Men det gör den. Oavsett uttagen och kablarna-
-så får vi ändå ut elektricitet som tänder lampan.
-Hänger ni med? -Ja.
Den här har legat i nåns bil.
Därför är den helt oanvändbar här i vår vackra, lilla by.
Men om vi tar trådarna och sätter dem i sockeln-
-där elektricitet på nåt sätt ändå strömmar.
Och skruvar på lampan igen.
Och sen...
Fröken?
Där ser ni! Med nog många lampor och kablar...
-Så kan kolonihuset bli vårt batteri. -Ja!
Guldstjärna till Tekoppen! Du hade säkert kommit på det också.
Har ni nåt att äta? Jag är småsugen.
-Tror du att de vet var de är? -Vad?
Insekterna, korna och fåglarna.
Känner de till hemskheterna och vet de att de inte är hemma?
Eller tänker masken bara...
"Det här är jord som all annan."
Om man kapar en mask på mitten så blir den två maskar.
-Vad menar du? -Att maskar är jävligt äckliga.
De känner sig säkert som hemma.
-Vad var det som drog tältet? -Jag vet inte.
Var tror du att vi är?
Det är dags att ta reda på det.
Vad fan?
Det som får tricket att funka är ledningstråd.
Som kablarna vi drar från radion upp till hustaket.
Vi behöver kablar från lamporna i huset och ut till radion.
Berätta var de finns, Tekoppen.
I allt som har en sladd och som kom till stan i nåns bil.
Apparater och elektronik. Även kablar ur bilarna.
Den där ambulansen är säkert en guldgruva.
Det finns mycket i förrådet och alla som vill hjälpa till får göra det.
Resten tar det ni hittar. Om vi har tillräckligt med kablar-
-så kan vi skicka meddelandet före skymningen.
Ni hörde honom. Berätta för andra och sätt i gång. Kom igen nu!
Ursäkta. Måste dra.
-Du! Han heter Jim. -Va?
-Min pappa heter Jim. -Det vet jag faktiskt.
-Du är ett as. -Ursäkta, vad förväntas av mig nu?
-Julie? -Jag kommer snart.
Okej... Så det här är en grej mellan pappa och dotter?
Det är en riktigt fin stund. Du försvarar din pappa. Bra.
-Sluta säga Tekoppen. -Okej, då får han heta Tändstiftet.
Jag gillar dig. Bra snack. Vi ses där uppe.
-Du missade Jades tal. -Det var nog lika så bra.
Jag trodde att du var vid huset.
Jag ska hjälpa Kristi att plocka kablar ur ambulansen.
Så många olika platser. Olika vägar.
Men alla hamnade ändå här.
Tror du att radiosignaler kommer att göra nån skillnad?
Jag hoppas det. Radiovågor färdas på ett sätt som vi inte kan.
Visst.
Bäst att sätta i gång då.
Tack.
Hur känner Troy inför det här?
Han var inte förtjust över det men vi tog ett snack.
-Vad är det för lampa? -Jag hade den i bagageutrymmet.
-Min skrivbordslampa från college. -Gullig.
Den fungerar inte här när jag inte kan koppla in den-
-men det är skönt att ha nåt hemifrån nära intill sig.
Globen går att öppna. Min rumskompis var kleptoman-
-så det var mitt hemliga gömställe.
-Vad har du i den nu? -Kul att du frågar.
I skolan brukade jag sitta vid mitt skrivbord-
-titta på alla länder och fantisera om platser jag ville besöka nån dag.
När jag kom hit började jag skriva en lista.
Alla platser jag vill resa till. Allt jag vill se.
Om vi nånsin får åka hem.
Visa mig. Ge mig den.
Jag minns de här klassiska butikskvittona.
-En rätt diger lista. -Jag har haft gott om tid.
Costa Rica, Hawaii... Island? Snyggt.
-Har du varit där? -Jag har knappt lämnat Grand Rapids.
Jag har alltid velat åka.
Så kanske om radion fungerar så...
Så kanske vi kan åka tillsammans.
Det behöver inte vara Island. Det finns många alternativ.
Du, Kenny...
Jag tycker om dig.
Jättemycket.
Men?
Jag är förlovad.
-Det vet du. -Ja, det gör jag.
Jag förstår. Förlåt, jag borde inte ha...
Jag tar med kablarna till huset för de vill säkert sätta i gång.
-Vi ses där uppe. -Ledsen.
Okej.
Rätt stökigt, men du hittar säkert nånting som duger.
Hojta om du behöver nåt.
Varför är du inte vid kolonihuset med alla andra?
Varför jobbar jag inte på den magiska masten som ska hjälpa oss hem?
Tror du inte att den fungerar?
Jag har träffat många med idéer kring hur vi ska ta oss härifrån.
Vet du vad de har gemensamt? I slutändan sitter alla på baren.
God jaktlycka.
Hej. Får jag prata lite med dig?
Javisst.
Inte här. Du måste följa med mig.
-Vi har så mycket att göra. -Jag vet, men det är viktigt.
-Visst. -Vi kommer snart.
-Vart ska vi? -Bara lite längre.
Okej, vi är framme.
Var är vi?
Här stod jag första gången jag såg dig.
Du körde omkring i din VW-bubbla och åkte runt i flera timmar.
De hade inte punkterat däcken men du stannade ändå borta.
Du klev ur bilen och såg dig omkring.
Jag minns. Jag frågade Corey om vägen.
-Vad gör vi? -Jag har funderat en massa.
På det du sa om att åka hem.
Vilka skulle vi vara? Det var då jag insåg en sak.
Jag minns inte längre vem jag var innan du klev ur den där bilen.
Och jag vill inte ta reda på vem jag är utan dig.
Ellis.
Du är mitt livs kärlek.
Vi kan vara var som helst. Var som helst i hela världen.
Det enda jag vet är att du är mitt hem.
Och jag vill gärna vara ditt.
Jag älskar dig.
Kommer det ett "men" också?
Inga men.
Tyvärr var smyckesbutikerna stängda-
-men det här är väldigt tjusig koppartråd.
-Kommer den från min hög? -Ja.
Vad är det?
Din pappa kommer att bli jätteglad.
-Vart ska vi? -Ljusskenet kom härifrån.
-Och vi går mot det? -Precis.
-Tycker du att det är en bra idé? -Har du nån bättre?
Hörde du vad jag sa i går? Kan du stanna?
Vi släpades ut i ingenstans av Gud-vet-vad.
Jag vet inte var stan ligger längre.
Men ljusskenet kom från det hållet och det var ingen ficklampa.
Det kanske var en sökstrålkastare.
Det kan finnas nån där borta som kan hjälpa oss.
-Om de inte vill hjälpa, då? -Då får vi ett annat problem.
Rösten jag hörde i går var annorlunda och inte som de andra.
-Du sa det. -Vem är Mirakelmannen?
Det är jag. Mirakelmannen var mitt smeknamn i det militära.
-De enda som vet det är Ellis och... -Din fru.
Ja.
-Tror du att hon... -Vadå? Vad är det du frågar?
Har min döda fru pratat med dig? Är det vad du undrar?
Du sa att jag kunde hjälpa. Titta var vi är!
Rösten sa åt oss att gå tillbaka och berättade vad som kan hända.
Om den inte sa åt vilket håll...
-Boyd? Var är det? -Snälla, hjälp mig!
Boyd?
Hallå?
-Var är du? Fortsätt prata! -Vem pratar du med?
-Här borta! Hjälp! -Var?
Stanna! Vad gör du?
Abby?
Abby, älskling?
Nej! Nej!
Vad i...?
Jag tar den!
Vad såg du?
Inget.
Hej på er.
-Hur ska ni få upp den dit? -Vi får hissa den.
Med antennen på taket kan vi skicka en signal över trädtopparna.
Häftigt.
-Mår du bra? -Ja, det är bra.
Jag kollar om nån behöver hjälp.
Jag finns här om du behöver mig.
Okej.
Victor borde vara här. Han skulle säkert gilla det här.
-Var han än är så klarar han sig. -Det vet jag.
-Han måste göra sin insats nu. -Sin insats?
I äventyret. Han gör troligen nåt väldigt viktigt just nu.
Det är hans insats. Det här är vår.
Helt rätt.
-Vänta, Boyd. -Det går bra. Fortsätt bara.
-Vi borde titta på spindelbetten. -Jag klarar mig.
-Vad hände där borta? -Tänk inte på det.
Du hörde nåt, eller hur? Du måste prata med mig. Snälla.
Vad vill du prata om? Vill du prata om Guds försyn?
Det finns ingen väg härifrån, eller hur?
Den här jävla platsen!
Den får en att tro att man gör rätt och ger en hopp.
Sen fråntas man allt som om den livnär sig på ens smärta.
Vill du ha min smärta? Vill du ha min jävla smärta?!
Kom och ta den! Jag väntar!
Boyd.
Fan!
-Vad är det som är fel? -Jag vet inte.
Mitt huvud... Det känns inte rätt.
Förbannade spindelbett! Jävla...
-Vi måste fortsätta. -Vart? Berätta.
Mot ljuset. Minns du inte? Vi måste gå mot ljuset.
Skit i ljuset! Det finns ingen utväg.
Rösten du hörde hade rätt. Vi kommer att dö här.
Då får du aldrig träffa din son igen. Vill du ha det så?
Låt mig hjälpa dig.
Kom.
Vänta.
En storm närmar sig.
Då får vi skynda oss.
Det ser bra ut. Hissa upp den.
-Vart ska du? -Va?
-Vart är du på väg? -Jag ska bära hit kablarna.
De har redan kommit med allt.
Okej då. Jag ska hämta cigarettpapper.
Jag har ett kvar som jag har sparat. Okej, pappa? Är det okej för dig?
Jag vet att du ogillar mina laster!
Strunt samma.
Jag visste inte att du var här.
Jag har glömt nåt på rummet.
Så...
Vi kanske kan ta oss hem.
Hem?
Visst är det spännande?
Du verkar inte så uppspelt.
Jag växte upp i Frankrike med min farmor.
Hon dog när jag var tolv och jag fick flytta hit till min farbror.
Jag fick flyga själv, eftersom...
Det fanns ingen som... Du vet.
Jag ville inte åka. Jag ville inte lämna Frankrike.
Hon...
Hon hade inga andra familjemedlemmar som bodde där.
Jag ville inte lämna henne ensam.
Hon var död, men...
Jag grät på flygplatsen.
En snäll dam bjöd på läsk och jag berättade vad som hänt.
Och hon sa till mig...
Hon sa till mig:
"De följer med dig när du åker."
Så det jag försöker säga är...
Var inte ledsen.
Och ha inga skuldkänslor.
Han följer med dig när du åker.
-Kan du be med mig? -Okej.
Lägg skruvmejseln mot spolen så bestämmer du frekvensen.
Rör jag den längs spolen så är det som att byta kanal.
Och den kopplas till den här? Häftigt!
Jim? De väntar på toppen där uppe.
-Jag ska bara kolla... -Allihop! Vi har snacks!
Hur går det? Jag hamnade i bakhåll. Nöjd nu?
Upp på taket. Vi tänker börja. Vänta lite.
Okej, det är snart dags! Den som sabbar nåt hamnar i lådan.
-Ingen hamnar i lådan. -Dela ut de här.
Den som vill ha får ta för sig.
-Gurkorna är här! -Lägg av!
Herregud...
-Hej. -Hej.
-Det händer spännande grejer. -Ja.
Du lämnad din lampa. Eller glömde.
Tack.
Ledsen om det blev krystat.
Nej, vänta. Jag kom för att prata om en sak.
Okej.
Jag vet inte vad jag ska göra.
Och det ger mig panik.
En del av mig vill åka tillbaka till Michigan-
-och ta reda på om kvinnan jag älskar har väntat på mig.
Att hon inte har gått vidare så att vi kan fortsätta där vi var-
-och gifta oss och inleda vårt liv tillsammans.
Vad vill den andra delen?
Åka till Island med en härlig kille jag träffade på en galen plats.
-Det låter som två bra alternativ. -Ja.
Vad tänker du göra?
Jag vet inte.
-Är ni beredda där uppe? -Ja, men vänta lite.
Jag vill se det här!
Hej.
Beredda? Okej, det är grönt!
-Är du beredd? Kör hårt! -Lyft den!
Okej, lyft den.
Kom igen. Lugnt och fint.
Precis så där.
Försiktigt. Långsamt.
Den är säkrad!
Okej, bra jobbat.
-Nu får vi se om den fungerar. -Den kommer att funka.
Okej, det är er tur. Kör!
Okej. Jag räknar till tre.
-Ett...två...tre! -Kom igen.
Rör inte.
Det fungerar. Vi har ström! Vi har en signal!
Ja!
Kom hit.
Om ni har gottat er färdigt så borde vi börja sända nåt i dag.
Jag är så stolt över dig.
Men jag måste gå nu. Plan B.
-Jag älskar dig. -Detsamma.
-Vill du göra det? -Du får göra det.
Hallå! Har ni sett molnen där?
Själva fan...
-Vi borde söka skydd. -När vi är uppe på kullen.
Okej, jag ska bara...
Du kan gå i förväg. Jag behöver sitta en stund.
Sitt inte. Vi måste fortsätta. Vi är snart över kullen.
Jag kan inte.
Hör du? Vi går åt rätt håll.
Vi behöver bara fortsätta. Vi är nästan framme.
Nästan framme.
Prova här. Ovanpå, som jag sa. Precis så.
Mayday! Kan nån höra mig. Det här är ett nödanrop.
Vi behöver hjälp. Mayday!
Nästa.
Mayday! Kan nån höra mig? Det här är ett nödanrop.
Vi behöver hjälp. Mayday!
Nästa.
Mayday! Kan nån höra mig? Det här är ett nödanrop.
-Stormen kommer. Fortsätt i morgon. -Bara några minuter till.
Ni har tio minuter på er innan vinden blåser masten från taket.
-Pojken måste vara inomhus. -Gå in i huset.
-Jag vill stanna. -Gå in så kommer jag snart.
Gå nu. Allt kommer att gå bra.
Ge mig den. Jag vet hur. Förlorar vi radion så är det kört.
Mayday! Kan nån höra mig? Det här är ett nödanrop. Mayday!
Vi måste sluta, Jim.
Satan! Okej.
Hallå? Är det nån där?
Ja, vi är här! Herregud, ni skulle bara veta...
Vi har ont om tid. Var är ni?
Ta det lugnt. Är det Jim?
-Ursäkta? -Jim Matthews?
Vem är det?
Din fru borde inte gräva den där gropen, Jim.
Passa barnen. Passa dem!
Vart ska han? Ur vägen! Vad hände? Vart ska han?
Vad hände, Donna?
Vad fan?
Du är här.
-Han sa att du skulle komma. -Va?
Pojken i vitt. Du skulle komma och jag behövde bara vänta.
Vi måste gå. Det är farligt här.
Det är här de sover.
Har du sett? De tecknar också.
Herregud.
Vi måste gå nu!
Nu!
Tabitha!
Boyd! Jag lämnar dig inte här.
Du måste lyssna på mig.
Om du inte går så dör vi båda två.
Lyssna på mig. En av oss måste ta sig härifrån.
En av oss måste gå tillbaka och berätta för de andra.
Vi gör det båda två. Vi behöver bara söka skydd.
-Jag lämnar dig inte här. -Sara, titta upp.
Nathan hade rätt om platsen. Den är arg nu.
Ni måste ta er inomhus. Där borta. Ni är säkra där inne.
Trädet! Vi är säkra i trädet. Lita på mig.
-Fan! -Kom!
Kryp in. Vi måste krypa in. Vi kan söka skydd där.
Jag följer efter dig.
Jag följer efter...
Sara?
Hallå?
Hallå! Kan nån höra mig?
Hallå!
Hallå! Hallå!
Text: Magnus Öberg Iyuno-SDI Group