Detta har hänt...
Vi är säkra där inne. Jag följer efter.
Fan!
-Varför skrek du? -Jag hade en mardröm.
Din mamma behöver dig. Hämta hjälp.
-Pappa! -Julie!
-Gå in igen! -Vi kan inte lämna dem!
-Hon sköt sönder bussen hem! -Du vet inte vad du gör.
-Du har bara varit två timmar bort. -Det är inte som du tror.
-Sluta flina, för fan! -Det känns bättre här ute.
Jag orkar inte mer.
Victor skulle inte gilla det där.
När jag ser nåt konstigt så ser jag den här symbolen.
Det är farligt här. Det är här de sover.
Kom, Victor! Spring!
Det kan bli en galen historia som vi berättar på fester och skrattar åt.
-Är det nån där inne? -Hjälp oss. Vi var på bussen.
Undrar du nånsin om Abby hade rätt? Tänk om allt är en dröm.
Mitt blod är ditt blod nu.
-Vilket hus rasade? -Det intill fiket.
Tabitha!
Så hon knuffade in dig i ett träd?
-Och sen... -Sen var jag nån annanstans.
Menar du att du teleporterade?
Nej... Kanske, jag vet inte. När du säger så låter det galet.
-Var är Sara? -Hon sa att hon skulle följa efter.
-Tror du att hon lever? -Jag vet inte.
Berätta allt som hände. Du gick till ett träd. Vad hände sen?
Sen var jag här igen.
-Hur? -Jag hittade vägen hit.
Säg bara att du inte vill berätta.
Du sa att du gav dig av för att hitta svaren som hjälper oss hem.
-Nu är vi bara där vi började! -Lugn. Vad är det om?
Ellis, prata med mig. Vad har hänt?
Vad har hänt?
Fatima. Hon...
Natten var hemsk. Den var riktigt hemsk.
Det känns som att människorna som överlever har...
De har en del av sig själva att hålla fast vid.
Och jag tror bara...
I går var det som att den delen av henne-
-började försvinna.
Jag förstår.
Du, se på mig. Se på mig.
Då måste du vara delen av henne som platsen inte kan stjäla.
Så överlever vi.
Även om vi går vilse så har vi varandra och fortsätter att försöka.
-Tills vi kommer hem. -Tills vi kommer hem.
Den här plasten vinner inte. Förstår du det?
Bra. Kom hit.
Okej.
Jag hjälper Kenny att kolla djurfällorna.
Låt nån annan göra det. Gå till Fatima.
Om jag ändå är i skogen kan jag plocka blommorna hon tycker om.
Låter bra. Du borde försöka ge henne en ny ring.
Ståltrådslösningen duger inte.
Eller hur?
Skönt att du är tillbaka, pappa.
Så där. Duktigt.
Andas bara. Jag ska bara klippa av.
Försök hålla det torrt.
-Vi tar bort dem om några veckor. -Är vi färdiga?
Du har tre spruckna revben och skadad lunga, så du mår inte bra.
-Klarar du dig, pappa? -Jadå. Jag ska bara hämta andan.
Hur mår du? Din natt blev också jobbig.
-Hon och Victor hade en prövning. -Jag mår bra.
Du hade tur, så gör inget för att förvärra läget.
Jag tittar till er om en stund.
Ungar. Får mamma och jag vara i fred en stund?
Javisst.
Vi får bo i kolonihuset men jag tar inte med barnen dit.
Du...
-Jag trodde att du var död. -Jag vet. Jag är ledsen.
-Jag får inte förlora dig. -Nej.
Jim, kablarna är inte kopplade till nåt.
-Va? -De bara hängde i taket.
Hur kan det finnas elektricitet utan uppkoppling?
Vi har så mycket att prata om.
Hur klarar sig barnen?
Jag vet inte.
Jag tar med dem till fiket för jag vet inte om de har ätit nåt.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig med.
-Du lyssnar inte. -Jo, och du kan dra åt helvete.
-Skulle jag nånsin lita på er? -Vapen biter inte på monstren.
-Du gör bara alla oroliga. -Men du får skjuta sönder våra däck?
Sånt blir man ju lugn av.
Donna. Vad är det frågan om?
-Vem fan är du? -Boyd Stevens. Jag är sheriff.
-Är inte asiaten sheriff? -Vi är oense om skjutvapnen.
-Invånare bär inte vapen. -Vems regel är det?
-Min. -Jaha?
Regler förändras.
Nej, vänta.
Jag förstår att det här är otäckt.
Jag har haft en jävligt konstig vecka så tålamodet tryter.
Du gillar inte reglerna.
Ta geväret och bo i skogen och se hur länge du överlever.
Om du vill ha tak över huvudet när monstren är ute på jakt-
-så släpper du geväret och lyssnar på henne!
Bra val.
Hör upp.
Vi kommer att få tid att prata och besvara alla era frågor.
Bara ni inser att vi alla sitter i samma båt.
Vi kan bara överleva det här tillsammans.
Ta med dem till huset. Sätt fart.
-Vill du ha mer? -Nej, det räcker.
Så där.
-Du måste äta nåt. -Jag är inte hungrig.
Ta det här, Jules. Det är gott.
Kan vi hälsa på Victor?
-Mamma? Kan vi hälsa på Victor? -Nej, inte nu.
-Han har haft jobbiga dagar. -Hoppas han inte är arg på mig.
-Varför skulle han vara arg? -Jag och Jade var på hans rum.
Han letade efter ledtrådar hem. Jag sa att Victor inte gillade det.
Får vi tillbaka våra saker?
-Norman är där nere. -Jag vet inte. Ät upp maten.
-Vart ska du? -Kommer snart.
Kan vi prata lite?
-Vill du ha te? -Nej, tack. Det är bra.
Jag vet att du sköter stans lager och undrar om jag får gå igenom det.
Allt vi ägde fanns i huset.
Vi har varken förnödenheter eller kläder.
Kom och bo hos oss. Okej?
Mödrar hjälper tillsammans.
Tack så mycket.
Hörde du om Kristis fästmö? Jag vet inte om det har hänt förr.
Hur har vi det med förnödenheter?
Inte bra. Stormen förstörde halva skörden.
Vi får ransonera med alla nykomlingar.
Föraren sa att de var 25 ombord.
Räknar vi människorna på fiket och kropparna vi hittade blir det 22.
En buss full med skrämda människor och jag avlossade hagelgeväret.
Vi förlorar alltid folk och får fokusera på alla du räddade.
Tänker du berätta vad du var med om?
Här är en till.
Okej.
Fan också.
-Går den att rädda? -Nej, jag hittar inte...
Kan du sluta plocka blommor och hjälpa till?
Jag förstår att du är uppjagad över grejen med Kristi.
Strunt samma. Det är lugnt.
Det ska finnas en stång som håller upp fällorna.
Den måste ha...
Vad fan är det där?
Herregud...
Vi måste ta in henne till stan och begrava henne.
Varför gjorde de så?
Släpp blommorna och hjälp mig.
Hon är fastnaglad i trädet.
Hämta Kristi. Nu!
Spring!
Hjälp mig.
Snälla, hjälp mig.
Ingen fara.
Nej, nej, nej.
Skönt att du är oskadd. Vi förlorade så många och jag trodde...
Vem har varit inne i mitt rum? Nån har varit här och tagit nåt.
Jade och Matthews son var här i går.
Ursäkta mig.
Vad är det?
Vad är det?! Du är tillbaka. Jättebra.
Den är min.
-Ge tillbaka den. -Visst. Förlåt.
-Jag ville bara spela. -Ge tillbaka den!
Lugna dig.
Det är mitt rum. Gå inte in i mitt rum!
Okej.
Vänta! Sakta ner!
Förlåt för att jag var i ditt rum. Jag trodde att du var död.
Jag har sett en symbol när jag ser saker som inte finns.
Jag fick en bok av Kennys mamma där nån har ritat symbolen.
Kan du stanna?!
Titta här. Jag måste se den av en anledning.
Den här killen måste också ha sett den.
Titta i bakgrunden. Det är du, eller hur?
På nåt sjukt sätt kanske det här är nyckeln till att ta oss härifrån.
Efter alla dessa år... Vill du inte åka hem?
Du borde inte ha rört den. Den är inte din. Håll dig borta!
Dra åt helvete, du med!
Vänta... Fan!
Färgen har bleknat.
De första veckorna bar jag den hela tiden.
Jag höll i den när jag sov. Jag har väl svettiga handflator.
Jag gillar dig som blond. Gullig look.
Jag vet att det är mycket att smälta. Vi tar igenom oss det tillsammans.
-Du... Förlåt. -Det är ingen fara. Men kanske...
Jag kanske borde bo med de andra från bussen.
Folk dog i natt.
Och stenen jag målade åt dig står där som på ditt nattduksbord hemma.
Och du beter dig som att allt är...
Jag behöver bara lite mer tid.
-Kristi! Är du här? Det är akut! -Jag kommer!
-Vad är det? -Vi behöver din hjälp.
Vi pratar mer när jag kommer tillbaka. Gör inget förrän...
Jag måste gå. Ledsen.
Det gör inte ont.
Det är väl konstigt? Varför gör det inte ont?
Är du kvar?
Ja, jag är kvar.
-Vad heter du? -Ellis.
Häftigt namn. Jag heter Kelly.
Hej, Kelly.
Var är vi?
Vi är i skogen strax utanför stan.
Skogen. Hur...?
Herregud... Vi var på baren.
Folk kom in och...
-Brian skrek. -Ingen fara.
Nej, du förstår inte. De släpade ut oss.
De tvingade mig att se på.
De sa att de ville leka med mig.
Vad fan...?
Okej. Doktorn är här. Hon kommer att ta hand om dig.
Hej, jag heter Kristi.
Jag ska ta en titt på dig.
Är det illa? Det är illa.
-Herregud, det är illa. -Ta min hand.
Kläm så hårt du vill så tar jag en titt. Kläm.
Stör jag? Jag letar efter doktorn.
Hon heter visst Kristi.
Hon behövde gå. Kan jag hjälpa dig med nåt?
Du var fast under huset.
Pojken från bussen som var där med dig.
Han satt mitt emot mig.
Du ska få fortsätta.
Vart var ni på väg?
Ni satt på en buss. Vart var ni på väg?
Tävlingsbanan. Jag tänkte satsa på hästar.
Jag har varit på banor över hela landet.
-Var det en charterbuss? -Jag vet inte. Det var bara en buss.
-Med däck och dörrar och biljett. -Vad har du i väskan?
Du ställer många frågor.
Bara en till.
Vi behöver hjälp här inne!
Du ska ligga till sängs.
-Vem fan är du? -Marielle. Jag är sjuksköterska.
Res dig från golvet.
Så där, ja. Fortfarande ömt.
Jag försöker hitta en värktablett.
-Jag stannar hos honom. -Tack.
Mår du bra?
Kan du tänka dig att komma hit och upptäcka att ens fästmö är här?
-Vad sa du? -Kristi och Marielle är förlovade.
-Min vad? -Alla får en fadder första natten.
Det blev lite annorlunda nu.
Om du undrar nåt eller om jag kan göra nåt för att hjälpa...
-Hur länge har du varit här? -Jag firade nyss ettårsjubileum.
Det var...
Allt väl?
Finns det vatten i närheten? En sjö eller damm?
-Badplatsen Brundles en bit bort. -Får jag se den?
Här är det. Enda sättet att ha roligt på ett normalt sätt.
Varför kallas det Brundles?
Det hette så när jag kom hit.
-Hur kände du till det? -Jag såg det.
Var det du som hade en mardröm?
Det får man ibland. Folk reagerar konstigt på den här platsen.
Drömmar, mardrömmar, märkliga varsel.
Vi vet inte vad de betyder eller varför bara vissa får dem.
Nadia brukade säga att det var som att platsen ropade på oss-
-och att bara några av oss lyssnar.
-Men har nån...? -Ja.
Folk har varit besatta över det. De har jämfört och skärskådat.
Vi fick inte veta nåt vi inte visste.
Vad är det?
Att vi är fast. Och ingen kan förklara varför.
Nå?
Även på ett sjukhus vore det en 15-timmarsoperation.
-Men hon sitter ju där och pratar. -Jag vet.
Hur länge kan hon vara här?
Timmar eller dagar. Hon lider inte nu men jag vet inte hur länge det varar.
-De kommer tillbaka i natt. -Vi måste ta henne härifrån.
Det är ett mirakel att hon lever.
Vad ska vi göra?
Hur ska vi...göra det? Har du nåt i väskan som kan...
Inget som är tillräckligt starkt.
Vi måste dra ut stången.
Okej. Kommer det att bli fridfullt?
Jag vet inte.
Det finns ett alternativ.
Nej.
Hennes sista stund ska inte vara med en pistol mot huvudet.
Kristi?
Hej. Jag är här.
Det är inte bra, eller hur?
Nej.
Det är det inte.
Kommer jag att dö?
Ja.
-Till pappa. -Mamma, den har hål i sig.
Om den passar tar vi den.
Den här också. Perfekt.
Varför får Ethan leta efter leksaker medan jag får göra det här?
Vill du leka med leksaker?
Kom igen, Julie. Sånt här gör man som vuxen.
Titta. Prova den.
Det är otäckt. Sakerna tillhör folk som har...
Vadå? Precis som på en loppis.
-Det är lite annorlunda. -Den passar.
Ska vi bo med Kenny och hans mamma? Och Jade?
För tillfället. När pappa är frisk kan vi börja leta efter...
Mamma? Vad är det?
-Vad är det? -Inget.
Vad hände? Vad är det om?
Jag vet inte. Nu går vi hem. Sätt fart.
Hej, älskling.
Jag kom hem tidigare än väntat.
Den stora svingen vi pratade om...
Det gick inte som planerat.
Men jag har nyheter. Nån ska gifta sig.
Det kanske du redan visste.
Eller så...
Eller så är ingenting verkligt.
Du och Ellis kanske är på sjukhuset och väntar på att jag ska vakna.
Öppna ögonen!
Hur kan en fastkedjad man på en plats som inte finns veta ditt namn?
Hur kan det vara verkligt?
-Vad hände, mamma? -Inget. Jag mår bra.
-Mamma... -Vadå? Jag mår bra.
-Ta med det här upp. -Prata med mig!
Vet du vad jag tänkte på hela natten?
Jag trodde att jag skulle få ta hand om Ethan om du var död.
Jag väntade på att monstren skulle döda pappa.
Så säg inte att det inte var nåt.
Jag såg nåt. Nåt som inte var där.
Det är inte första gången det händer.
Vad menar du?
När Thomas dog kunde jag ändå höra honom gråta i flera månader.
Ibland gick jag in på hans rum och såg honom där.
För ett ögonblick. Det kändes alltid så fridfullt.
Han lät mig veta att han mådde bra.
Så det var Thomas du såg?
Nej, det här var annorlunda.
Jag såg två barn som stod mitt i vägen och stirrade på mig.
-Men det här... -Vadå?
Det kändes inte fridfullt.
Är Ellis kvar?
Hej. Jag är kvar.
Vem är den andra killen?
Det är Kenny. Han är polis.
-Hej, Kenny. -Hej.
Ni är så snälla. Kan ni hämta min mobil?
Jag måste ringa mamma.
Mobilerna fungerar inte här.
Vi kan skriva en lapp. Jag har papper i min väska.
Berätta vad du vill säga så skriver vi det.
-Ser du till att hon får den? -Ja.
Det går nog bra.
När du är redo.
Säg att... Säg att jag älskar henne.
Jag är ledsen att jag inte gav henne nån kram.
Hon ville ge mig en men jag var arg när jag åkte.
Det var så dumt. Vi hade bråkat om Brian.
Jag gav henne ingen kram så säg att jag är ledsen för det.
-Vad är det? -Vad är det, Kelly?
-Hör ni det där? -Kelly.
Vad händer?
Om vi väntar så får hon lida. Det är mitt jobb.
Hallå?
Jag hörde nån skrika.
Hon är från bussen. De lämnade henne så där.
Kristi och Kenny. Kom.
Gå tillbaka till stan. Ni behöver inte göra det här.
-Jag ber inte snällt. -Jag går inte.
-Okej. Vad heter hon? -Kelly.
Jag kan inte...
Kläm min hand.
Kläm min hand, Kelly.
Fortsätt klämma.
Marielle?
Hej. Är allt okej?
-Snälla, stanna. -Kristi...
-Älskling... -Jag vill att du stannar.
Kom hit. Kom hit.
Ingen fara.
Jag tänker gå till kyrkan.
Fader Khatri kanske hade nåt vi kan läsa vid begravningen.
Visst.
-Kenny. -Ja?
Det var varelserna som gjorde det.
-Hej. -Hej.
-Jag har letat efter dig. -Förlåt, jag bara...
Lova att det inte alltid kommer att vara så här.
Ljug om du vill, men snälla... Lova mig.
-Vi gifter oss. -Va?
Jag vet att vi tänkte vänta.
Att vi gör det när vi är hemma, men jag vill inte vänta.
Den här platsen ska inte få bestämma när vi får vara lyckliga.
Så vi gör det. Vi gifter oss.
-Okej. -Okej?
-Vi gifter oss. -Okej!
Vi ska gifta oss.
Hej. Är det från ms Liu?
Det fanns i förrådsskåpet och jag fick det. Det är ett pussel.
Jättehäftigt.
Jag vill prata om en sak.
Jag vet hur du gärna du ser allt som en utmaning eller en prövning.
Jag vet att det är farligt här och att allt inte är fantasi.
Jag lovar att vara försiktig.
Bra.
Titta.
Jag har löst det.
Häftigt, va?
-Herregud... Kliv upp! -Vad är det?
Gå in.
Satan!
Hej.
-Du verkar också ha en skitdag. -Ja.
Vi hittade en tjej från bussen i skogen. Kelly.
Varelserna släpade ut henne dit och tog en metallstång från fällorna.
De körde den genom hennes huvud och in i ett träd medan hon levde.
Behövde du...? Jag beklagar, Boyd.
Ellis sa att hon reste med sin pojkvän Brian.
De tog honom.
Hon sa att de tvingade henne att se vad de gjorde med honom.
Herregud.
Rätt märkligt.
Min första vända i Irak, så...
Jag åkte med min enhet tillbaka till basen.
Vi körde över en bomb.
Det var bara en vanlig Jeep så den slets i bitar.
De första två dog vid smällen.
Men det fanns en kille från Wisconsin som vi kallade för Smuckers-
-eftersom han älskade sylt.
Splitter från bomben gick rakt igenom honom.
Han dog i mina armar.
Han grät och bönade.
Det var första gången jag såg nån dö.
Korpral Brian Kelly.
Vad säger du om det?
Det är väl ett jävligt stort sammanträffande?
-Brian Kelly. -Boyd...
Jag dödade en ung tjej och i stället för att sörja-
-så står jag och funderar på hur det här kan vara verkligt.
Boyd... Vad hände i skogen?
Jag måste gå.
Du dumpar inte nåt sånt och går din väg.
Du behöver inte berätta. Vi kan prata när du känner för det.
Jag behöver bara få veta att du är sansad.
Jag försökte sköta ditt jobb men fick folk dödade. Försök inte peppa mig!
Jag vill veta att du är tillbaka.
För människorna här står inte ut med mycket mer.
Fan.
Jag vet inte hur mycket mer jag klarar.
Okej.
Hallå?
Är nån där nere?
Hej, Kenny.
Text: Magnus Öberg Iyuno