Din episoadele anterioare...
Uneori îmi amintesc de vremurile când nu era aşa.
- Nu face asta. - Ce anume?
De ce este un copac în mijlocul drumului?
Cum e posibil aşa ceva? Suntem pe acelaşi drum nenorocit.
Dumnezeule!
Sunt lucruri pe care trebuie să le ştii despre locul în care te afli.
Despre cum sunt lucrurile acum. Crezi în monştri?
Scumpo, nu!
Avem o înţelegere, şerfule. Tu nu vii aici.
Am venit să-l văd pe fiul meu, Donna. Am pierdut câţiva oameni aseară.
Uite ce e, sunt puţin ocupat, deci dacă asta e tot...
Asta e tot.
Am construit o companie de software folosindu-mă doar de imaginaţie,
dar asta... era aici, iar apoi nu a mai fost.
Era un simbol ciudat pe tavan.
Ce cauţi?
Sunt două pagini lipite aici.
Este Victor.
Era într-una din cele două maşini.
- Ce crezi că înseamnă asta? - Te rog, nu face asta.
Victor, ia-ţi piersicile şi pleacă!
E ciudat, dar e inofensiv. Este aici de foarte mult timp?
- Ce e asta? - Un copac magic. Priveşte.
- Funcţionează şi pentru oameni. - Serios?
Problema este că nu ştii niciodată unde vei ajunge.
Când a murit Thomas, ceva în interiorul meu s-a rupt.
Ne-am prefăcut că totul era în regulă, şi cred că asta a înrăutăţit lucrurile.
- Îmi pare rău. - Mă simt distrus.
Vom rezolva asta împreună. Nu-ţi face griji.
Le aud vocile.
Mi-a spus că asta e ultima, iar apoi toată lumea pleacă acasă.
Ethan, fugi!
Nu pot... Nathan!
- Nathan. - Te rog!
Aş fi vrut să ai luxul să jeleşti, dar nu-l ai, Boyd.
Oamenii aceştia au nevoie de tine.
Trebuie să fii cel care îi va conduce pe oamenii ăştia acasă.
Nu!
Rămâi cu mine.
Singura cale de a merge acasă este să-i trezim pe toţi.
Abby, opreşte-te!
Ce s-a întâmplat, nu a fost vina tatălui tău...
Nu, nu.
Şi nu a fost nici vina ta.
- Tată, îmi pare rău. - Nu, nu ne luăm adio.
Ce face ea aici?
S-ar putea să ne ajute să găsim ceea ce căutăm aici.
Nu trebuie să ştie nimeni că e cu mine.
- Unde mergem? - Să găsim drumul spre casă.
Ce-ai spune să jucăm un joc?
Jocul se va numi "De unde vine electricitatea?"
Nu crezi că turnul va funcţiona?
Voi vă uitaţi la casa Colony şi credeţi că e vorba doar de petreceri şi sex.
A fost mai mult de atât.
- Noroc! - Noroc!
În casa aceea era bucurie.
Dacă va funcţiona, crezi că vei descoperi
că-ţi va fi dor de mai multe lucruri de aici decât ai crezut.
Islanda. Mişto!
Dacă radioul ăsta va funcţiona poate vom putea merge.
Sunt logodită.
O parte din mine vrea să se întoarcă
şi să afle că femeia de care m-am îndrăgostit m-a aşteptat.
Ce vrea cealaltă parte?
Să meargă în Islanda cu cel mai grozav tip pe care l-am cunoscut.
Eşti iubirea vieţii mele. Am putea fi oriunde în lume,
dar nu ar conta, pentru că tu eşti casa mea.
Funcţionează.
Avem semnal!
- Unde eşti? - Tu eşti Jim?
Soţia ta nu ar trebui să sape groapa aia, Jim.
Ce naiba?
Eşti aici. Trebuie să plecăm.
- Aici dorm ei. - Dumnezeule!
Tabitha!
E furios acum! Trebuie să mergi înăuntru.
- Vei fi în siguranţă acolo. - Sunt în spatele tău.
Hei! Ajutor!
Bine...
Mă aude cineva?
Bine...
Nenorocitul... Să ţi-o trag!
Fir-ar al naibii... La dracu'!
Nu, nu, nu.
Iisuse!
Ce naiba?
- Nu! Opreşte autobuzul! - Poftim?
Frate, e în regulă, am făcut un mic ocol.
Nu! Trebuie să ne întoarcem.
- Nu putem fi aici. - Stai jos.
- Te rog, noi... - E în regulă, omule.
Te rog, trebuie să...
- Stai naibii jos. Bine? - Te rog.
- Opreşte autobuzul, te rog! - Toată lumea să stea jos!
- Haide, asta e... - Nu înţelegi.
- Înţeleg. - Se vor întâmpla lucruri rele dacă...
Dumnezeule!
Opreşte naibii autobuzul.
DIN
Acoperă placa de circuite.
- Ţine-l bine. Nu-l strica. - Ia totul.
- Rahat. - La o parte!
- Veniţi în spate. - Staţi departe de lumini.
Kristi, avem nevoie de tine aici.
- Vin. - Verificaţi ferestrele.!
Încuiaţi casa asta!
- Lasă-mă să mă uit. - Dumnezeule!
- A ceva în ochi. - Da. Uită-te la mine.
Aşteaptă.
Trimite pe cineva pe acoperiş, trebuie să legăm troliul ăla.
Nu a văzut nimeni un radio de maşină?
Vă rog, luaţi boxele. Duceţi totul înăuntru.
Rahat!
Ţine-o bine!
Bine. Nu e nimic acolo sus.
Să fiu al naibii!
- Donna, de ce a fugit tata aşa? - Julie, te rog!
Donna...
Avem o problemă.
- Du copiii sus. - Poftim?
- Ethan? Ethan! - Du-i sus!
Hai să mergem sus.
Ellis, du-te după ea şi adu-o înapoi.
S-a făcut. Donna!
Te vom duce la bucătărie să te curăţăm.
Verificaţi ferestrele! Încuiaţi casa.
- Donna! - Ce e?
E un autobuz parcat în faţa restaurantului!
Tabitha!
Eşti acolo jos?
Rahat!
Tabitha!
Haide, iubito, te rog.
Haide.
Vino.
- Unde mergem? - Nu trebuie să vorbim.
Sunt aproape acum. Îi vei trezi.
Pe cine?
Nu, nu, nu, Victor, opreşte-te.
Trebuie să-mi spui ce se întâmplă. Unde suntem?
Suntem sub oraş. Aici locuiesc monştrii.
Aici dorm ei, dar pot să ne scot de aici.
Băiatul în alb mi-a arătat drumul.
Cine?
Am intrat în copac, iar apoi am ajuns aici.
Mi-a spus să te aştept. Mi-a arătat unde să mă ascund.
E în regulă să-ţi fie frică, dar trebuie să facem linişte.
Trebuie să...
Ce naiba?
Trebuie să ne grăbim, se vor trezi în curând.
Da.
- Respiră adânc, bine? - Bine.
Da? Nu pune mâna.
În regulă, unu, doi, trei. Bine.
Dar nu pune mâna, bine? Te descurci foarte bine.
Bine, nu pune mâna.
Spune-le tuturor celor care nu sângerează
să securizeze ferestrele.
- Matthias, ia puştile. - Am înţeles.
Nu trebuie să facem asta.
Nu? E un autobuz acolo.
Dumnezeu ştie câţi oameni sunt acolo care nu ai habar
în ce rahat au intrat.
Cum crezi că vor reacţiona când le spunem că nu pot să plece?
Uite ce e... ne aşteaptă o noapte lungă.
Boyd a ales un moment al naibii de potrivit să plece în safari.
Dacă lucrurile merg prost...
trebuie să fii pregătit să intervii, ai înţeles?
Tu eşti şeriful acum.
Kristi, ia-ţi lucrurile şi ne vedem la restaurant.
Urmează să ne facem nişte prieteni noi.
E încuiat.
Cămaşa mea!
Veniţi alături de mine!
Soarele!
Dansul ploii s-a terminat.
Urmăreşte-mi degetul cu privirea.
Bine.
Grozav. Îmi vezi mâna?
În regulă, pulsul e bun.
Nu ai temperatură.
Vreau să coboare toată lumea din autobuz.
Serios?
Lasă-ne un minut.
Te rog.
Eşti doctoriţă?
Asistentă pediatrică.
Auzi...
cum te cheamă?
Elgin.
Elgin, ştii unde eşti?
Tu ştii?
De ce ţipai aşa?
Am visat urât.
- Cei naiba a fost asta? - Hei!
- Linişteşte-te, omule. - Tu să te linişteşti.
Eu sunt cel care are vomă pe cămaşă.
Ce naiba e cu tine?
Îmi pare rău.
- Eşti un ciudat nenorocit! - Hai să-i dăm puţin spaţiu, bine?
- Scuză-mă. - Eşti bine, omule?
Miroase îngrozitor aici.
Idiotule!
- Lasă-l în pace. - Vrei să cobori?
Elgin?
Ce-ai zice să stau cu tine aici până când eşti pregătit?
Bine?
Da. Bine.
- Dumnezeule! - Julie!
- Trebuie să-l găsesc pe tata. - Stai, stai.
Ellis... e o nebunie, nu? Poate că turnul magic i-a adus aici.
- Ai mai văzut vreodată aşa ceva? - Tată?
- Nu. Oamenii ăştia sunt terminaţi. - Tată?
Oameni buni, adunaţi-vă aici.
Vreau să aveţi răbdare, voi curăţa autobuzul,
după care pornim la drum.
- Bună. - Bună.
Vor veni mai mulţi oameni aici şi vă vor ajuta.
Deschidem restaurantul şi vă vom ajuta.
Nu ne-am oprit ca să facem o pauză, deci dacă nu cumva ai un om,
în rest mă descurc. Mersi.
Doamne sfinte!
- Ce s-a întâmplat? Podeaua... - Nu ştiu.
Unde e mama?
Eu...
Ethan. Unde e Ethan?
E bine. E la Colony. Tată, mama e acolo jos?
Julie, ascultă-mă.
Trebuie să chemi ajutoare. Adu câţi oameni poţi.
Julie!
Bine, e în regulă. Vino încoace.
Trebuie să fii puternică. Mama ta are nevoie de tine.
- Du-te şi adu ajutoare. - Bine.
Du-te.
Sigur eşti bine?
- Da, sunt bine. - Ellis!
Ce s-a întâmplat?
- Mama e blocată. - Stai puţin. Ce?
Săpa în beci. Tata e acolo. Are nevoie de ajutor. Te rog.
Rămâi aici. Mă ocup eu.
- Eşti sigur? - Nu poţi face prea multe.
Sunt barman. Mă pricep să controlez mulţimile.
Oameni buni, avem o problemă. Fiţi atenţi.
O femeie a rămas blocat în beciul casei de acolo.
Soţul ei este înăuntru. Avem nevoie de ajutor.
- Da, bine. - Da, ajut şi eu.
- Merg şi eu. - Nu, nu.
Nu, toată lumea trebuie să rămână în apropierea autobuzului.
- E o femei blocată acolo. - Să se ocupe serviciile de urgenţă.
Ce amabilă eşti!
În regulă, duceţi-vă.
Ascultaţi, sunt oameni pe drum, vă vor ajuta pe toţi, bine?
Vă vor explica totul. Tu eşti cu...
- Mă duc şi eu. - Nu.
Nu se pot concentra la mama ta, dacă îşi fac griji pentru tine. Bine?
Haide. E nevoie de tine aici. Vino cu mine.
Nu uita, cel mai important lucru este ca...
Oamenii să-şi păstreze calmul, ştiu.
Tu vorbeşti cu şoferul autobuzului, iar eu îi duc pe toţi înăuntru.
- Să mergem - Donna...
- Avem nişte probleme. - Nu mai spune. Unde e şoferul?
Oameni buni, îmi pare rău pentru problema voastră, dar trebuie să intrăm.
Facem un ceai, vă ajutăm să vă încălziţi.
- Pare o idee bună. - Sună bine nişte ceai?
- Da. - Intraţi. Vă rog.
- Scuză-mă. - Haideţi, oameni buni.
- Îmi cer scuze, din nou. - Măcar ne vom usca înăuntru.
- Jim! - Slavă Cerului!
Cine... cine sunt ei?
Noi...
- Autobuzul nostru s-a oprit aici. - Autobuzul?
- Se aude ceva? Vorbeşte? - Nu.
Eu...
- Nu. - Ce dracu'?
- Ce făcea aici? - Săpa să vadă unde duc cablurile.
Nu contează.
Dacă ea săpa aici, ce naiba a făcut asta?
Te rog, ajută-mă.
Amice, uită-te la mine.
O să-ţi scoatem doamna de acolo, bine?
Înainte să ridicaţi ceva,
asiguraţi-vă că nu sprijină altceva.
Ultimul lucru pe care ni-l dorim este să mai cadă ceva.
Bine. Da, putem face asta.
Hai să terminăm repede, bine?
Da, grăbiţi-vă.
Vino.
Haide.
Eşti sigur că pe aici este drumul?
Nu, nu... Victor.
- Trebuie să mergem mai departe. - Nu, Victor. Trebuie să ne întoarcem.
Nu ne putem întoarce. Trebuie să mergem mai departe.
Asta mi-a spus. Mergem cât timp ei dorm.
Trebuie să fii curajoasă. Amândoi trebuie să fim curajoşi.
Sara!
Sara, eşti acolo?
Ai spus că vom fi în siguranţă în copacul ăsta.
Nu mi se pare că e aşa sigur.
Sara.
Hei.
E cineva?
E cineva acolo?
Eşti adevărat?
Poftim?
Eşti adevărat?
Da, da.
Da, sunt adevărat. Tu eşti?
- Pot să te ajut dacă mă ajuţi şi tu. - Bine.
Promiţi?
Da, omule. Orice vrei. Te rog.
Scoate-mă de aici, omule.
- Va trebui să te caţeri. - Ce? Nu, nu pot...
Nu pot. Sunt obosit.
Aşteaptă.
Ce naiba?
Grăbeşte-te. Se vor întoarce în curând.
Bine, bine.
Bună.
Crezi că noi am provocat-o?
Despre ce vorbeşti?
Furtuna a venit de nicăieri, iar becuri au explodat,
e ca şi cum am enervat noi ceva.
Ce facem acum?
Păi...
Mai am o singură foiţă,
aşa că o să mă fac praf.
Bine.
Poftim, am găsit asta.
Sunt multe cioburi de sticlă.
Ai grijă.
Cum crezi că s-au spart? A fost înfricoşător.
Foarte înfricoşător.
Crezi că ceilalţi se vor întoarce în curând?
- Nu-ţi fie frică, te apăr eu. - Nu mi-e frică.
Sau... poate mi-e puţin frică.
Uneori, o misiune poate fi înfricoşătoare.
Şi când se apropie de final...
atunci este cu adevărat înfricoşătoare.
Cred că dormim aici în seara asta.
În fine.
- Ce faci aici? - Pentru numele lui Dumnezeu!
Du-te înăuntru.
De ce?
Pentru că...
Nu ştiu, puştiule. Fă ce vrei.
Ştii că ţigările nu-ţi fac bine, nu?
Nu este genul acela de ţigară.
Care e problema ta?
Doamne, nu ştiu. Adică...
mi-am petrecut ultima săptămână gândindu-mă că putem ieşi de aici
doar ca să văd planul prăbuşindu-se în jurul nostru.
La propriu.
- Şi? Încercăm din nou. - Da. Ne vom ocupa de asta, puştiule.
Poate vom încerca altceva.
De fiecare dată când Cromenockle dă greşi, încearcă...
Cine naiba este Cromenockle?
Nu, nu-mi pasă.
Eşti prieten cu Victor, nu?
Ştii care e camera lui?
De ce?
În regulă.
Uite, aici.
Să mergem, să mergem.
- Te rog, trebuie să mergem. - Nu putem.
Dumnezeule.
Victor.
Ce?
- Nu, Victor. - Vino.
Victor. Victor. Victor.
Victor. Victor.
Victor, pe unde?
Victor.
Nu ştiu. Mi-e frică.
Poftim?
Nu pe aici mi-a spus să merg.
Poftim? Nu, nu, nu. Victor, Victor.
Auzi...
Ascultă-mă, Victor. Uită-te la mine.
Ştiu că ţi-e frică, şi mie îmi este, dar trebuie să ne mişcăm, bine?
- Nu. - Te rog. Ba da, ba da.
Trebuie să facem asta împreună, bine?
E în regulă. Să mergem. Te rog, Victor. Haide, Victor, te rog, te rog.
Să mergem.
Hai pe aici.
- Trebuie să fie ceva aici. - N-ar trebui să faci asta.
Lui Victor nu i-ar plăcea.
Am veşti pentru tine, puştiule. Victor este... probabil e mort. Bine?
Îmi pare rău.
- Nu ar fi trebuit să spun asta. - E în regulă.
Pentru că te înşeli. E bine.
- Oriunde ar fi, îşi face treaba. - Da? Ce treabă?
Misiunea
- Scuze, ce ai spus? - Asta este o misiune.
Şi fiecare are un rol în ea. Chiar şi tu.
- Ce treabă ai tu cu Victor? - Trebuie...
Bine, uite, rămâne între noi doi, bine?
În ultima vreme am văzut nişte rahaturi nebuneşti.
Înjuri foarte mult.
Vino încoace. Ideea este că de fiecare dată când văd ceva ciudat, văd asta.
Acest simbol.
Bine?
Nu am desenat asta. Am găsit-o.
Adică, eu... mama lui Kenny mi-a dat un ceai, iar apoi...
În fine, uite. Jurnalul acesta este vechi, bine?
Iar cel căruia i-a aparţinut
a tot desenat acelaşi simbol ciudat pe care l-am tot văzut.
Din nou şi din nou şi din nou.
L-am analizat,
iar într-o seară am văzut că două pagini erau lipite între ele.
Iar între ele era... Polaroidu-ul ăsta vechi.
- Ce e un Polaroid? - Iisuse Hristoase!
Scuze. E o fotografie. Cum să nu ştii ce e un Polaroid?
Uită-te la asta. Vezi asta?
Ce vezi?
Are jurnalul.
Şi ce altceva?
Aceea este cutia pentru mâncare a lui Victor.
Nu e doar cutia lui Victor. Acesta este Victor.
- Serios? - Da.
Iar dacă el era aici, când tipul acela era aici...
Ar putea şti ce înseamnă acest simbol.
Exact.
De aceea sunt în camera lui.
Deci e în regulă?
Păi...
simbolurile sunt importante, mai ales într-o misiune.
Da?
Dar trebui să ştii dacă sunt simboluri rele sau simboluri bune.
Ce vrei să spui?
Ce înseamnă "simboluri rele"?
Uneori te fac să faci lucruri rele.
Eşti un copil sinistru.
În regulă, păşeşte.
Aşa.
Hai să mergem prin faţă.
- Chestiile astea nu doar ucid... - Aşteaptă. Opreşte-te.
Asta... Ţi-ai pierdut minţile?
Ştiu că sună aiurea
şi nu ai niciun motiv să mă crezi,
dar dacă îi urci pe oamenii ăia în autobuz
şi sunteţi afară când apune soarele...
Ştii ce? Am terminat. Scuză-mă.
Pe bune! Nu te poţi urca în autobuz.
Dă-te din calea mea.
Nu pot să fac asta.
Este ceva...
Este o cameră sau ceva de genul ăsta dedesubt.
- O ridicăm pe asta, bine? - Da. Unu, doi, trei.
Rahat!
Elgin, eşti bine?
Am fost puţin ameţit.
Bine. Vrei să intri să bei nişte apă?
Pot să te ajut eu.
Uşurel şi cu grijă.
Eşti bine?
Eşti bine? Rahat!
Elgin.
Am nevoie de ajutor aici!
Casele nu se prăbuşesc aşa pur şi simplu.
- Jim... - Aproape am terminat.
- Ajutaţi-mă. - Ce s-a întâmplat?
- Nu ştiu. Are o criză. - Uşurel, uşurel.
Elgin, o să-ţi pun asta sub cap.
Ajutaţi-mă să-l întorc pe o parte. Unu, doi, trei.
I-a fost rău în autobuz.
Rămâi cu mine, Elgin. E în regulă. Vei fi bine.
Trebuie să ieşi de acolo, omule. Haide, Jim!
Trebuie să scot bârna asta.
Eşti bine. Respiră. Aşa. Bine.
- Jim! - Nu plec.
- Tată! - Julie!
- Tată? - Nu, ai grijă. Opreşte-te!
- Tată? Tată, mă auzi? - Jim!
- Tată? - Jim!
Dad, eşti acolo?
Tată?
- Jim! - Tată?
Tată, mă auzi? Tată!
Jim!
Mă auzi?
- Alo? Tată! Tată. - Jim!
Tată, rezistă. Bine?
Tată, dacă mă auzi, te rog, rezistă.
- Tată, eşti acolo? - Rezistă, bine?
Tată? Tată, vorbeşte cu mine, te rog!
Tată! Tată!
- Julie? - Tată, mă auzi?
- Julie. - Tată.
- Julie. - Acolo.
- Tată, sunt aici. - Julie.
Jim, te vom scoate de acolo, bine?
Mai e cineva cu tine acolo?
Grăbiţi-vă.
Acolo.
- Tom? - Tată, e în regulă.
-Tom, e cineva cu tine? - Ai grijă cu aia.
Puştiul cu jacheta.
Nu se mişcă.
Respiră?
Nu-mi dau seama.
Tată, ascultă-mă. Te vom scoate de acolo.
- Trebuie doar să... - Julie.
- Aveţi grijă acolo. - Vreau să stai cu Donna.
Faci tot ce îţi spune şi nu pleci de lângă ea.
Tată, o să te scoatem de acolo.
Trebuie doar să...
- Trebuie să facem ceva. - E cineva aici.
- Cine mai e acolo? - Trăieşte?
- Nu ştiu. - Omule, eşti bine?
- Da. - Da, este bine.
- Daţi-l jos de acolo. - Vin, vin.
- Uşurel, uşurel. - Ridică-te.
- În regulă. - Îl ţin eu.
Ai grijă.
- Dumnezeule. Ţine-l. - Te ţin eu.
Ţine-te de mine. Da, bine.
- Nu-l văd. - Aveţi grijă. Haide.
Uşurel, uşurel. Cu grijă.
- În regulă. - Eşti bine.
- Kristi, asigură-te că e bine. - E în regulă.
O să te scoatem de acolo, bine?
- Te doare aici? - Nu.
- Aici pe spate? - Nu.
- Nu? - Nu.
Ce e asta?
E în regulă, Victor. E în regulă.
Nu ar fi trebuit să faci asta. Trebuie să plecăm.
- De unde vine apa? - Se trezesc.
Dumnezeule! Doamne!
Victor. Victor. Victor. Nu, nu, nu.
E un tunel! Repede! Ajunge până afară. Repede, repede!
Haide, haide.
Priveşte în sus.
Bine. Vezi în ceaţă?
Probleme cu vederea? Nu? Eşti bine?
Bine, strânge-mă de mână. Strânge. Bine.
Eşti bine? Cum te simţi?
- Sunteţi bine? - Poftim nişte apă.
- Ţi-am adus apă. - Stai cu el.
- Unde te duci, eu trebuie să... - Să iau ceva din autobuz.
Bine, linişteşte-te.
E în regulă.
Ce e?
Tată?
Se întunecă. Ai spus că vom ieşi cu barca.
Eşti bine?
Da.
Grozav.
Victor, repede, repede. Haide, Victor, haide!
Victor.
Victor. Victor. Pe unde?
- Nu ştiu. - Pe unde, Victor? Pe unde?
Trebuie să plecăm. Pe aici.
În regulă, toată lumea înapoi în autobuz.
Nu, sunt oameni blocaţi acolo.
Aşa este, şi avem nevoie de echipele de intervenţie.
Când ajungem în următorul oraş trimitem ajutoare.
Să mergem.
- Matthias, stai cu ochii pe ea.. - Da, s-a făcut.
Să mai încercăm o dată.
- Uşurel. - Hai să luăm bucata asta.
- Hai să vedem dacă putem trage asta. - Trage asta,
- Mă ajuţi? - Da. Bine! Am reuşit.
- Staţi, staţi! Opriţi-vă! - Staţi. Opriţi-vă!
Toată lumea să se oprească.
Nu mai mişcaţi nimic.
Toate lucrurile de aici se sprijină unele pe altele.
Dacă nu suntem atenţi se vor prăbuşi toate.
- Jim, nu avem timp. - Da, nu ne putem opri.
Pentru a ieşi cu toţii teferi de aici trebuie să vă mişcaţi...
încet.
Trebuie s-o faceţi cum trebuie.
- Tată, apune soarele în curând. - Da, ştiu.
De aceea ne veţi lăsa aici.
Poftim? Nu, nu, nu. Nu facem asta.
Ba da. Dacă îi acoperim şi plecăm acum,
chestiile alea nu vor şti că sunt aici.
- Trebuie să le dăm un talisman sau... - Nu va funcţiona.
Nu poţi să le porţi în jurul gâtului. Trebuie să fie undeva înăuntru,
într-o casă, maşină... Nu e nimic acolo.
Ascultă, Julie...
Am supravieţuit aproape un an înainte ca Boyd să găsească talismanele.
Dacă nu vor face gălăgie, oamenii ăştia au o şansă bună să...
Fir-ar al naibii! La naiba!
- Kenny? - Da.
Mergi în restaurant şi adu nişte prelate.
Da, bine.
În regulă, urcaţi. Plecăm. Haideţi.
Aşteaptă!
- Opreşte nenorocitul ăla de autobuz. - Stai departe de noi.
Oamenii vor muri din cauza ta, înţelegi asta?
Dacă vreţi să rămâneţi, discutaţi cu echipele de intervenţii
după ce ajung.
Nu există echipe de intervenţii.
Dacă vei fi afară după ce apune soarele,
tu, şi toţi cei aflaţi în această capcană mortală veţi muri.
- Despre ce naiba vorbeşte? - Voi spune asta o singură dată.
Niciunul dintre voi nu sunteţi în siguranţă aici.
Lucrurile vor deveni foarte înfricoşătoare după ce apune soarele
şi dacă veţi fi afară, veţi muri.
Dacă vreţi mai multe explicaţii,
vi le ofer cu plăcere după ce se liniştesc lucrurile.
Dar între timp, dacă vreţi să mai trăiţi mâine dimineaţă,
trebuie să vă mişcaţi fundurile în restaurantul ăla.
Toată lumea în autobuz.
Cum adică o să moară toată lumea?
Calmaţi-vă. Calmaţi-vă o secundă. Toată lumea să se calmeze.
- Calmaţi-vă! Calmaţi-vă! - Ar trebui să credem rahaturile astea?
- Trebuie să ajung undeva. - Nu înţelegeţi!
- Porneşte autobuzul, porneşte... - Nu! Donna, nu!
Ce dracu'?
- Staţi! Calmaţi-vă! - Dumnezeule.
- Intraţi naibii în restaurant. - Opriţi-vă!
- Dumnezeule! - Vino înapoi!
Nu putem să-i abandonăm!
Opriţi-vă! În restaurant acum!
Intraţi înăuntru!
Julie.
Tată? Sunt aici.
Am auzit focuri de armă.
Da, trebuie să bage oamenii în restaurant.
Julie, este o peşteră
sau ceva de genul ăsta sub beci.
Poftim?
Am văzut-o în timp ce dădeam resturile la o parte.
Dacă mama ta a ajuns acolo jos...
înseamnă că e teafără.
M-ai auzit?
Aşteapt-o să se întoarcă.
O să fii bine.
- O să te scot de acolo, tată. - Ştiu, scumpo. Ştiu.
Fii puternică, bine?
Julie. Julie. Soarele aproape a apus. Trebuie să intrăm.
Are dreptate.
Cu cât stai mai mult,
cu atât cresc şansele să-şi dea seama că suntem aici.
- Haide. - Trebuie să plecăm.
E în regulă, scumpo.
Te iubesc.
Şi eu te iubesc.
Şi voi. Haideţi. Trebuie să aveţi încredere în mine.
Trebuie să mergem înăuntru. Haideţi, vă rog. Înăuntru!
Ai reuşit.
Nu eram sigur că vei reuşi.
Este un urcuş mare.
Nu avem mult timp.
Acela este un pistol?
Da.
Ochii mei nu mai sunt ce erau odată.
E bine că ai o armă.
Va fi mai uşor.
Ce va fi mai uşor?
Trebuie să mă omori.
Sincronizare WEB-DL: SubSync