Din episoadele anterioare...
Creaturilor acelea le place să vâneze.
Le place să se joace.
- Numai zâmbi! - Te vei simţim ai bine afară.
- Nu mai pot să fac asta. - Ştiu, ştiu.
Cred că nu mai rezistă.
Trebuie să o ajuţi tu.
Tu trebuie să fii acea bucată din ea pe care acest loc nu i-o poate lua.
Nu avem prea mult timp. Trebuie să mă omori.
Îmi pare rău. Sângele meu este sângele tău acum.
Dacă nu mai sunt acelaşi om?
Eşti tot tu.
Sunt tot eu.
Restul...
ne vom da seama împreună.
Ce face aici?
Ne-ar putea ajuta să găsim o cale de ieşire de aici.
Nu trebuie să ştie nimeni că ea e cu mine.
Mi-a ucis tatăl!
- L-au făcut bucăţi, iar tu ai ştiut! - Kenny, te rog...
Păzeşte-ţi singur spatele.
Speram să putem vorbi.
Nu prea ştiu de unde să încep.
Vreau să ştii că decizia mea în legătură cu Sara...
Cred, în adâncul sufletului că este pentru binele tuturor celor din oraş.
Dar asta nu înseamnă că eu...
Ceea ce a făcut, ceea ce a luat de lângă tine şi Kenny...
nu contează de ce a făcut-o.
Înţeleg dacă mă urăşti pentru că o protejez. Pentru că...
i-am păstrat secretul.
Ştiu cum este când locul acesta...
când îţi ia pe cineva drag.
Eu doar...
Ascultă...
de când am ajuns aici...
am încercat să ţin oamenii în siguranţă.
Am crezut că dacă există reguli, dacă facem ce e corect...
Uite ce ştiu. Lucrurile se schimbă.
Dacă nu folosim tot ce avem, orice detaliu, noi...
Trebuie să fac tot ce pot...
pentru a-i duce pe oamenii aceştia acasă.
Pentru a vă duce pe tine şi Kenny acasă.
- Chiar dacă asta înseamnă că... - Mamă.
Ce faci aici?
- Ce faci aici? - Încetează. Nu acum.
Nu, nu, nu. E în regulă, eu...
Mulţumesc pentru timpul acordat.
Eşti bine?
Sara? Noi...
Boyd?
Iisuse?
Îmi pare rău, eu... scuze.
În regulă.
- Îmi pare rău. - Nu, eşti...
Ar trebui să mergi la un consult.
Îmi cer scuze că v-am deranjat.
Du-l la Kristi.
Nu, nu, sunt bine. Sunt bine. Mersi.
Sunt bine. Mulţumesc.
Haide.
Da.
- În regulă. Bine. În regulă. - Nu.
Bine, hai să mergem.
În regulă, mersi.
Da.
DIN
Aceştia sunt ultimii cartofi.
Sper că Donna are de gând să aducă ceva înapoi.
Asta poate fi luată?
- Da, stai să te ajut. - Mă descurc.
Probleme în paradis?
- Aceasta este ultima? - Da.
Asta e tot.
Vom fi bine.
Vom fi atenţi, vom respecta raţiile,
ne vom descurca.
Vom fi ocupaţi toată noaptea cu asta, acasă la Liu,
aşa că vreau să te ocupi tu de închidere.
Nu uita să pui conserve la toate uşile.
Auzi, ce le spunem oamenilor despre mâncare?
Deocamdată?
Nimic.
Spune-le că...
lucrăm la un nou sistem. Nu vrem să se panicheze lumea.
O să fiţi bine?
- Da. - Da.
Da, ne descurcăm.
Bine.
Auzi, ai văzut...
Ce e asta?
- Mi-ai umblat în geantă? - Căutam o clamă de păr.
Uite...
Este doar...
Ai spus că mergeai să-ţi vizitezi mătuşa.
- De aceea erai în autobuz. - Da, pentru că nu am vrut ca tu...
- Nu e mare lucru. - Nu e... M-ai minţit.
Pentru că nu am vrut să-ţi faci griji.
Totul e sub control.
Erai în drum spre dezintoxicare şi ai ajuns aici.
Nu... asta nu înseamnă că totul e sub control.
Te descurcai atât de bine, eu nu...
- Când ai reînceput să consumi? - Nu spune asta, eu...
De câteva luni.
- Din cauză ca am dispărut eu. - Din cauza mai multor lucruri.
- Uite ce e, am vrut să-ţi spun, eu... - Rahat!
Unde te duci?
Nu, nu face asta. Nu trebuie să faci asta.
Avem foarte puţine medicamente aici.
Şi ceea ce avem este vital. Nu pot să risc să dispară ceva.
Nu e mare lucru, bine?
Voiam să mă opresc aşa că pot s-o fac aici. O putem face acum.
Nu trebuie să fie... Poţi să te opreşti şi să vorbeşti cu mine?
- Mă descurc! - Poţi să nu mai faci asta?
Ce să nu mai fac?
Să nu te mai panichezi de parcă aş fi o dependentă care...
- De aceea nu ţi-am spus. - Ai luat ceva de aici?
Spune-mi adevărul.
Doar puţin morfină că să mă liniştesc puţin, atâta tot.
Poţi s-o pui înapoi în dulap, nu o să ia nimic...
Marielle.
Bine, fă ce vrei.
- Unde te duci? - Să mă plimb.
Ca să-ţi poţi ascunde lucrurile de valoare de iubita ta drogată.
Nu poţi să ieşi. Se va întuneca în curând.
Du-te naibii!
Da, am observat.
Frunzele îşi schimbă culorile, copacii cad.
Nu am mai văzut asta.
Da.
Uite...
- Kenny, ştiu că tu... - Ştii...
Pare că poţi să mergi singur acum, aşa că...
Probabil te descurci de aici.
La naiba!
- Ce s-a întâmplat? Ce... - Încep să mă doară.
Nu se văd mereu, dar le simt.
- Ce? Despre ce vorbeşti? - Nu pot...
Când am fost în pădure...
mi s-a întâmplat ceva, ceva ce nu înţeleg.
Am ceva în mine acum.
Nişte viermi care se mişcă pe sub piele.
Şi...
Ai auzit?
Boyd?
Boyd!
Boyd, unde te duci?
Ce se întâmplă?
- Boyd? - Ai văzut-o? Ea...
Unde e...
Ar trebui să mergem.
Se va întuneca în curând.
Da,
Te ajut eu, omule.
- Mersi, Ellis. - Cu plăcere.
- Haideţi să agăţăm aia în faţă. - Da.
Bună. Pot să te ajut?
- Nu? În regulă. - Nu, am terminat.
Care e treaba cu ferestrele?
- O acoperă pe ultima acum. - Grozav.
Auzi...
- Suntem bine? - Da. Da, suntem în regulă.
Nu mă asculţi, nu este...
- Este vorba despre ce a făcut el. - Poftim?
Este vorba despre ce a făcut el. Asta încerc să...
Bine, deci spui că cineva ţi-a făcut asta?
Da, uite, aici.
Aici.
El m-a tăiat aici
şi apoi şi-a pus încheietura însângerată pe braţul meu
şi a spus "Sângele meu este sângele tău acum."
Şi orice ar fi fost în el, a intrat în mine.
Iar apoi...
Iar apoi, locul acela a dispărut.
Boyd.
Nu am cum să spun asta aşa încât să aibă logică.
Bine.
Uite, am nişte viermi sub piele.
Şi e ca şi cum...
Ceva vine după mine. Şi este...
Boyd, nu... nu văd nimic.
Tipul care mi-a făcut asta... Orice ar fi chestiile astea,
să hrăneau cu el de ani de zile.
Şi mi le-a dat mie pentru că nu-l lăsau să moară.
Îţi imaginezi aşa ceva?
Era atât de râu că nu-şi dorea decât să moară.
Bine, nu trebuie să mă crezi acum.
Vreau doar să-mi promiţi că dacă lucrurile devin grave, dacă eu...
Promite-mi...
că...
o să opreşti astea înainte să se ajungă prea departe.
Boyd, ce îmi ceri să fac?
Nu vreau să mor ca Martin.
Deci cred că rămâi aici peste noapte.
Da, da, m-am gândit că...
- Sper că e în regulă. - Da, desigur.
Ţi-a spus despre viermi?
Da.
Ai văzut ceva?
Dacă am văzut ceva umblând pe sub pielea lui?
Nu, dar a trecut prin multe.
Ştii, aşa a început
cu tata acasă.
Erau momente
în care părea o persoană complet diferită.
Spunea lucruri pe care nu le-ar fi spus niciodată.
Noi căutam explicaţii,
spuneam că era obosit, că era stresat.
Dar într-o zi, el...
Auzi...
este prea devreme pentru a începe să-ţi faci griji pentru asta, bine?
Există cazuri în care Parkinson poate duce la demenţă,
dar se întâmplă mai târziu, bine?
Dar totuşi se întâmplă.
Da.
Aşa?
Ţine minte, doar două linguriţe de sare la fiecare borcan.
Avem o cantitate limitată, trebuie să ne ajungă mult timp.
Cât vor ţine aşa?
Dacă facem ce trebuie ar trebui să dureze şi un an.
Aşa putem raţionaliza ce avem fără să ne temem că se va strica.
Te rog, spune-mi că asta nu e tot.
Am plantat deja noile culturi, pregătim...
Aici abia dacă este mâncare pentru o lună.
Chiar şi dacă o raţionalizăm, vom avea...
Oamenii trebuie să ştie cât de gravă e situaţia.
Asta nu va face decât ca lumea să intre în panică.
- Ca tine acum. - Trebuia să ne fi spus mai devreme.
Şi când ar fi trebuit să fac asta, Jim?
Când erai blocat sub casa care s-a prăbuşit?
Încercăm să facem tot ce putem aici.
- Face parte din asta. - Din ce face parte?
Exact asta şi-ar dori.
Încearcă să crească nivelul de stres.
Jim.
Cum adică nu avem suficientă mâncare?
E în regulă, amice.
Hai să ne întoarcem la treabă.
Eşti bine?
Iisuse!
Nu, nu, scuze.
Ce naiba?
Îmi cer scuze. Îl las jos.
Îmi cer scuze pentru asta.
Îmi pare rău.
Ce naiba se întâmplă?
- Eşti bine? - Da.
Rahat.
Uite ce e. De fiecare dată când spui că suntem bine, nu suntem.
Ce ar fi trebuit să fac? Tata mi-a spus să nu vorbesc cu nimeni.
Ellis, eu nu sunt "nimeni". Urmează să ne căsătorim.
Nu putem avea secrete unul faţă de celălalt.
Trebuie să ştiu că...
Tatăl tău nu ar fi trebuit să te pună în poziţia asta.
Sara a ucis oameni.
Faptul că nu a spus nimănui... că nu i-a spus Kenny.
- Nu e corect. - Nu a avut de ales.
Mereu ai de ales.
A pus oamenii în pericol aducând-o înapoi aici.
A făcut locul ăsta mai puţin sigur.
Şi nu ar fi trebuit să-mi ascunzi asta.
Ştiu.
Şi îmi pare rău.
Nu este vorba despre tata sau Sara, nu-i aşa?
Fatima, din seara aia de la secţia de poliţia, tu ai...
Iubito, ce se întâmplă?
Calmează-te.
Te.am văzut ce făceai. Furai mâncare din cămară.
Nu am... Luam nişte mâncare din rucsacul meu!
- Taci naibii din gură! - Ce se întâmplă?
- Fură mâncare! - Poftim?
Şi aşa este rău că furtuna ne-a distrus tot ce aveam...
- Nu, nu e adevărat... - Aiurea! Am văzut ce ai încărcat azi.
Mai întâi, turnul magic trebuia să ne ducă pe toţi acasă.
Vi se pare că suntem acasă? Nu, nu.
În schimb, avem mai mulţi oameni şi nu mai avem mâncare.
- Iar ei ascund acest lucru. - Încetează.
- Nimeni nu ascunde nimic. - De ce nu taci dracului din gură?
- M-am săturat de... - Ai grijă cum vorbeşti.
Nu putem să lăsăm oamenii să ne fure puţina mâncare pe care o avem.
Trebuie să plece.
Haide!
- Afară. Hai. - Dale, termină.
- Ieşi afară. - Nu ţi-a făcut nimeni nimic.
- Ieşi afară! - Dale, termină.
Ia mâna de pe mine!
- Doamne! Îmi pare rău. - M-ai înjunghiat.
- Luaţi-l de aici! - Ellis, nu am vrut, îmi pare rău.
Poţi să...
Dumnezeule, poftim, poftim.
E în regulă. Eşti bine. Ai auzit? O să fii bine.
Haideţi să-l aşezăm aici. E în regulă, te ţinem noi.
În regulă, aşa. Jos.
În regulă. Scuze. Aşa. Lasă-mă să mă uit.
Eşti bine, eşti bine. În regulă.
- Aud-mi nişte prosoape. - Da.
Dă-mi chestia aia.
Da. Eşti bine, eşti bine. Ţine apăsat.
Eşti bine, o să fii bine. Eşti bine.
Unele pete nu se spală.
Aşa vom ajunge cu toţii?
Ca Bing-Qian? Ca tine?
Indiferent dacă vei ieşi de aici, Boyd, cu toţii avem aceeaşi soartă.
Nu mă refer la moarte.
Mă refer la moartea ta cu maţele înşirate pe podea,
ţipând în timp ce o chestie te despică.
Chestiile astea din mine, orice ar fi, e tot mai rău.
Aşa pare.
Dar sunt mândru de tine. Ştii ce?
Şeriful pe care l-am cunoscut...
nu ar fi cerut niciodată ajutor.
Nu şi-ar fi recunoscut slăbiciunile.
Eşti cel mai încăpăţânat om pe care l-am cunoscut vreodată.
Lucrurile se schimbă.
Da, aşa este.
Ştii, oamenii ăia de sus...
cu toţii cred probabil că ţi-ai pierdut minţile.
- Aşa este? - Nu ştiu.
Eşti aici în beciul acesta
şi vorbeşti cu o creaţie a imaginaţiei tale.
Dar uneori, nebunia este cel mai raţional răspuns pe care îl poţi avea.
Ideea este că ai făcut ce ai putut, Boyd.
Ai încercat.
Nu toate poveştile au un final fericit. A mea nu a avut, nici a lui Bing-Qian.
Nici povestea lui Abby nu a avut.
Eşti în continuare cel mai nepriceput preot pe care l-am cunoscut.
Atunci, data viitoare imaginează-ţi o versiune mai bună.
- Da, sigur. - Boyd.
Cu cine vorbeşti?
- Cu nimeni. Gândeam cu voce tare. - Nu, nu. Cu cine vorbeai?
Dă-te din calea mea.
Nu ieşi din camera asta până când nu ştiu că e în siguranţă.
Poftim?
Marielle ne-a spus ce s-a întâmplat acolo sus.
- Iar când vin aici jos... - Khatri.
Vorbeam cu părintele Khatri.
Ştiu cum sună asta. Ştiu.
Dar mi s-a întâmplat ceva acolo.
M-am întors cu ceva în corpul meu.
Nu înţeleg cum e posibil, dar ştiu că e real.
Şi sunt îngrozit!
Trebuie să ţii apăsat, bine? Te ducem la clinică.
Donna a luat maşina.
Luăm dubiţa. Este parcată lângă magazie.
Nu se poate, e prea periculos.
Am verificat toate ferestrele, e în regulă.
Cred că e liber.
- Bine. - Nu, nu.
Nu putem face nimic pentru tine aici.
- Trebuie să mergi la clinică. - Putem aştepta până dimineaţă.
Nu, nu...
Nu aşteptăm.
Poţi să mă ajuţi? Haide. Să mergem.
Sus, sus. Mergem.
Ştiu, ştiu.
Aşa, aşa. Vezi ceva?
Aşteptaţi! Vine unul de pe deal.
- Cât de departe este? - Nu ştiu. 50 de metri.
- Nu pot... - Nu, nu.
- Nu pot să alerg. Nu pot. - Avem timp.
- Ne vedem în faţă. - Poftim?
- Aşteaptă. - Ne vedem în faţă.
Unde te duci?
Rahat.
Ştiu, ştiu. Hai, hai.
Te ajut eu.
Dă-i haina jos.
Porneşte, porneşte.
Nu plecaţi.
Eşti bine. Va fi bine.
- Eu nu... - Ştiu.
Apasă...
Ia-o pe drumul ăla. Ia-o pe acolo.
Ţine apăsat. Uite-te la mine. Ţine apăsat. Eşti bine. Uită-te la mine.
Eşti bine, eşti bine.
Poţi să mergi mai repede?
Ştiu, ştiu.
Ţine-mă de mână.
Eşti bine.
- Ce s-a întâmplat? - Nu ştiu. Poţi să mergi mai repede?
Ştiu, ştiu.
- Aproape am ajuns. Fatima. - Ştiu, ştiu.
- Ce? - Vezi chestiile alea?
Nu, cred că suntem bine. Cred că suntem bine.
Suntem bine. Cred că suntem bine.
Cred că suntem bine. În regulă. Sunt chiar aici.
Aproape am ajuns. O văd.
Rămâi cu mine. E chiar acolo. O să...
- Rezistă. Aproape am ajuns. - Uşurel. În regulă, în regulă.
E în regulă, ţine-te de mine. Ţine-te de mine. Ştiu.
- Bine, bine. - Ajută-mă.
Ai reuşit.
Dacă vrei să plec, pot să mă duc să stau la casa Colony o vreme.
Nu, nu, nu, Mari, e în regulă... nu e...
Ajutor! Vă rog, deschideţi uşa!
- Ajutor! Deschideţi! - Deschideţi uşa!
Iisuse!
- Ce s-a întâmplat? - S-au certat. Dale l-a înjunghiat.
- Hai să-l ducem înăuntru, bine? - Da.
Boyd! Kenny! Avem nevoie de voi aici.
Ellis, eşti bine?
Nu pot să respir.
- Lasă-l aici jos. - Nu pot să respir.
- Când s-a întâmplat asta? - Acum 25 de minute.
Ţine apăsat, ţine apăsat.
Ellis!
Ce s-a întâmplat? Ce...
- Ce a păţit? - Kristi, ce s-a întâmplat?
- Ţine perna aia sus. - Amice, eşti bine.
Ţine apăsat pe rană, bine? Poţi să respiri pentru mine, Ellis?
- Nu pot să respir. - Are sânge în cavitatea toracică.
- E în regulă. - Ţine apăsat, bine?
- Nu pot să respir. - Haide.
- Respiră. Poţi s-o faci, amice. - Kristi, ce se întâmplă?
- Eşti bine - Pot să fac ceva?
Îi creşte tensiunea toracică.
- Trebuie să eliberez presiunea. - Unde ai soluţia salină?
- Nu poţi fi aici acum. - Kristi, termină.
- Jur, sunt bine. - Ce se întâmplă?
Raftul de sus în dulapul cu medicamente. Kenny, du-te şi adu-mi-o.
- Amice, amice. - E în regulă, respiră.
E în regulă. O să te usture.
Rahat!
Amice, poţi să respiri. Poţi să respiri.
- Doar o mică împunsătură. - Pentru ce e asta?
Trebuie să văd dacă aerul sau sângele îi comprimă plămânii.
Poţi să ţii asta pentru mine? Ţine-o de aici.
- Trebuie să intru aici. - Las-o pe Kristi să lucreze.
Ellis, o să fii bine.
- E în regulă. - Ellis, o să fii bine.
Are sânge în cavitatea toracică. Trebuie scos.
O să fie bine. O să fii bine.
Ellis!
- Rahat! - Ce? Ce?
Am nevoie de un bisturiu şi de nişte cârpe.
- Bine. - Rămâi jos, bine?
- O să fac o mică incizie, bine? - Da.
- Poftim. - Ţine asta.
Va fi mult sânge, bine?
- Forceps? - Forceps.
Eşti pregătit? În regulă.
În regulă, Ellis, o să eliberăm presiunea.
În regulă.
- Rahat. - Respiră adânc, Ellis, bine?
Bine, o să lăsăm sângele să se scurgă.
Nu pot să-l pierd. Eu...
Uită-te la mine. Nu pleacă nicăieri, bine?
Ţi se pare că sunt agitat? Kristi ţi s-a părut agitată?
E bine. Stai jos. Respiră.
Respiră. Eşti bine. Eşti bine.
Respiră acum.
În regulă? Eşti bine?
Da, nu prea îmi place sângele.
- Bună. - Bună. E bine?
Am reuşit să reduc presiunea, dar a pierdut mult sânge.
Inima lui încearcă să compenseze,
dar dacă nu primeşte sânge în curând, organele lui vor începe să cedeze.
- Dumnezeule. - Dar încă nu suntem acolo.
- Boyd, ce grupă de sânge ai? - O negativ. Amândoi avem O negativ.
Foarte bine. Intră. Haide!
Aşteaptă, ce se întâmplă?
Îi vom face o transfuzie cu sângele lui Boyd.
Ştiu că sună înfricoşător, dar trebuie să ai încredere în mine...
Aşteaptă, nu, nu...
Nu se poate.
Tu...
- Nu-i poţi da sângele meu. - Boyd.
Dacă foloseşti sângele meu, orice ar fi în mine, va ajunge în el.
Calmează-te puţin şi ascultă ce spui.
Nu sunt nebun!
Chestiile astea,le simt.
Chiar dacă nu le văd, le simt.
Dacă nu faci asta, Ellis o să moară.
Chiar dacă ce spui tu e adevărat, nu poate fi mai rău decât moartea.
Spune-i asta tipului care mi-a făcut asta. Trebuie să găsim altă cale.
Boyd, trebuie să stai jos şi s-o laşi pe Kristi să-şi facă treaba.
- Kenny, te rog... - Stai jos!
Dacă faci asta, nu ai idee...
Dumnezeule!
- La naiba! - Dumnezeule, le văd!
Iisuse!
Oameni buni, poate cineva să facă ceva?
Trebuie să-i dăm sânge.
- Trebuie s-o facem acum. - Dă-mi-o mie.
Poftim?
Dă-mi-o mie.
I-ai spus lui Kristi că tipul din peşteră
s-a tăiat şi şi-a lipit rana de tăietura ta, nu?
Dacă el ţi-a dat-o ţie, probabil poate fi transferată.
Atât timp cât faci transfuzia...
ne gândim la restul mai târziu.
Nu.
- Boyd. - Nu, nu, nu!
Sub pielea mea are loc un coşmar, înţelegi?
Simt că devine mai puternic.
Nu ştii ce se întâmplă dacă...
ţi-l dau ţie.
Boyd.
- Boyd, ce faci? Boyd! - Boyd.
Am o idee.
Aşteaptă, unde te duci?
Trebuie să ajungă undeva, nu?
Boyd!
- Boyd! - Ce faci?
Unde sunteţi?
Vreţi nişte sânge proaspăt?
Carne proaspătă?
Sunt aici.
Veniţi să mă prindeţi.
Ştiu că sunteţi acolo.
Ştiu că mă auziţi.
Vreţi să nu jucăm?
Sunt aici.
Sunt pregătit.
Haideţi.
Nu faceţi decât să bateţi la uşile noastre
şi la ferestrele noastre.
Vreţi să vă jucaţi?
Sunt chiar aici. Sunt...
Exact.
Haide.
Vino să mă prinzi.
Exact.
Ce mai aştepţi? Îl vrei?
Sângele meu este sângele tău acum, nenorocitule.
Îmi place jocul ăsta.
E în regulă.
- Suntem bine acum. - Transfuzia, trebuie să începem.
Ai grijă pe unde păşeşti.
- Bine. - Ai reuşit.
Poţi să pui geanta pe scaunul acela de lângă masă.
Bine.
- Nu a fost prea rău, nu? - Nu.
De fapt, aş putea chiar să spun că a fost distractiv.
Ai văzut ceva interesant acolo?
Dacă o să cadă şi casa asta?
Nu se va întâmpla asta.
De unde ştii?
Pentru că nu cred că părinţii tăi
vor mai săpa o groapă uriaşă sub casă.
Pot să-ţi spun un secret?
Bineînţeles că poţi.
Le-am spus părinţilor mei că nu mi-e frică.
Dar îmi este.
Nu mai vreau să fiu într-o misiune. Vreau să merg acasă.
Bine.
Pot să-ţi spun şi eu un secret?
Şi mie îmi este puţin frică.
- Serios? - Da.
- Dar ghici ce? - Ce?
Acesta e un lucru bun.
De ce?
Mama mea mi-a spus ceva când eram de vârsta ta
şi cred că este cel mai inteligent lucru pe care mi l-a spus cineva vreodată.
- Vrei să ţi spun şi ţie? - Da.
Mi-a spus că frica este ceva ce trăieşte în noi.
La fel ca speranţa, bucuria sau iubirea.
Sunt lucruri care ne fac pe noi să fim speciali.
Dar frica s-ar putea să fie cel mai important dintre ele.
De ce?
Pentru că fără frică,
nu am şti cum să fim curajoşi.
Frica ne face eroi.
Bine, puştiule.
- Tu, domnule, ai terminat. - În regulă. Bine.
- Ar trebui să te întinzi puţin. - Sunt bine.
Kristi...
Sunt bine, în regulă.
Las-o baltă.
Bună, Ellis. Bună.
Ce faci?
Cum stai cu respiraţia?
- Pot să respir. - Bine.
Bine.
Mă duc să aduc nişte aşternuturi curate. Să te curăţ puţin, bine?
Mulţumesc.
Bună...
Bună.
Mai eşti supărată pe mine?
Taci din gură.
Scuze.
Odihneşte-te, puţin.
Unde te duci?
Mă întorc repede.
Bună.
Eşti bine?
Aproape l-am pierdut.
Dar nu l-ai pierdut, bine?
Nu l-ai pierdut.
Chestiile alea de sub pielea lui Boyd...
Locul ăsta nenorocit. Cum e...
- Ştiu. - Nu pot...
Trebuie să te întreb ceva
şi vreau să-mi promiţi că nu vei spune nimănui.
Da, desigur.
Ai teste de sarcină?
Ar fi trebuit să te ascultăm, să fi avut încredere în tine.
A ieşit bine.
Asta e tot ce contează.
S-a mişcat?
- Nu. - E mort?
Vom afla în curând.
Sincronizare WEB-DL: SubSync