Jeg er bekymret.
De våger ofte nyttesløst over de døde.
Hvad skal vi gøre med ham?
Vi ved ikke, hvordan samfundet vil reagere.
Kan han overhovedet integreres?
Deres betingning gør dem impulsive, uberegnelige og farlige.
For stabilitetens skyld vil jeg gerne ordne det selv.
Rådgiver Marx er alfa plus, ligesom dig.
- Nej, han er ikke ligesom mig. - John kender ham.
Kan I se, hvad han laver nu?
Det kaldes bøn.
Jeg kender godt deres skikke.
- Jeg var trods alt parkforvalter. - Det er ikke en skik.
Det er en kommunikationsform. Det tror de på.
De tror også på skæbnen, hekse og hvaler, så...
Hvaler findes.
Fandtes.
Engang var der noget, der blev kaldt Gud.
I sådanne situationer er det svært at sige, hvilken farve soma...
Grøn, tror jeg.
Ikke? Jeg kan også...
Jeg forstår dig, John.
Du er tynget af følelser, der bunder i forældretilknytning.
Selvom det er en skam at være mor eller far...
...så er der ingen der klandrer dig for at være afkom.
- Det kan du ikke gøre for. - Hold op!
- Med hvad? - Ti stille.
- Hvorfor? - Jeg har intet at sige til dig.
- John... - Hold op.
Du hører hjemme her. Du kom igennem barrieren.
Det var... overraskende, ikke?
Bare rolig. Det er mit job at hjælpe dig.
Ingen er alene.
Sikke flot, du blev.
Jeg fornemmer, at du stadig er følelsesladet. Kom.
Denne vej.
Din tavshed er...
Den er forsætlig, ikke?
Er det første gang, du kører i elevator? Det er ikke farligt.
Hvad er problemet mere præcist?
Forvirrende. På raketten var du roligere, selv om du højere oppe.
Hold op.
Det her er faktisk New Londons største bygning.
- Ikke den højeste, men... - Hold op.
...den største.
Det gik stærkt.
Om lidt: De Vildes land 2.
Større, bedre og vildere end nogensinde. Et helt andet sted!
Tænk, at du fik den sidste tur til De Vildes land!
Lavede de virkelig et rigtigt oprør for at fejre det?
Nå, men her var fedt herhjemme, mens du var væk.
Der er en ny tropisk simulation i kropsdistriktet.
Man kan nærmest mærke vandet.
Vi kan også bade i virkeligheden, men det er jo ikke sjovt.
Ligger du stadig i sengen?
Sådan.
Fortæl nu.
Det var fantastisk, ikke?
Hvad laver du?
Hvad tror du? Jeg ved, når du vil kildes.
Ikke nu.
Du har altid haft så søde ører.
Ikke nu.
Hvad er der med dig?
Det ved jeg ikke.
Tilbage til virkeligheden. Har du savnet mig?
Hejsa!
Jeg hedder Anna og byder dig velkommen til New London!
Det gør vi alle sammen!
Vi hjælper dig med overgangen fra din primitive verdens pinsler -
- til vores højudviklede samfund, bygget på harmoni og lykke.
For at opleve alt det skønne, New London har at byde på -
- får du din egen optiske grænseflade.
Den lader dig styre omgivelserne, tilbyder dig underholdning -
- og kobler dig op på Indra.
Indra forbinder dig med - ja, alle.
Med en OG er du altid opkoblet.
Du kan se gennem alles øjne.
Og de kan se gennem dine og se, hvor fantastisk dit liv er.
Din OG fortæller alle, hvem du er, og hvem de er for dig.
- Du hører til her, John. - Vi glæder os til at møde dig!
- Nå, her har vi ham! - Det er John.
- John, denne beta hedder... - Julian. Rart at møde dig, John.
Velkommen til New London.
- Han taler ikke. - Kan han ikke?
Jo, jo, men... Han gør bare det ikke.
- Jeg har hørt, at nogle er defekte. - Han er ikke defekt! Bare...
John er helt normal. Ikke?
Bare det nu ikke er farligt.
- Det er det ikke. Gør nu dit job. - Okay.
Sid stille.
Bare rolig. Du vil takke mig.
Hold blikket på projektionen. Han kan vel høre mig?
Hvordan fik du den på halsen?
- Jeg blev udvalgt. - Puha!
Det er en særlig opgave. Jeg skal tage mig af John, indtil...
Til han bliver en del af samfundet.
- Sjovt. - Hvad?
Se herhen.
- Jeg tager bare mål. - Han tager bare dine mål, John.
DS392. Vi har hans profil i systemet.
Nej, han blev undfanget på vildmandsvis.
Øjets dimensioner og målneuronerne egenskaber er usædvanlige.
Alfa. Endda alfa-eksotisk.
Mindre end 1%, men han er...
- Han er ingen alfa. - Hans øjeæble er i alt fald.
Han kommer straks tilbage med noget, der er godt for dine niveauer.
Du vælger at være vred.
Du kan ikke gøre for det. Det er det, du har lært.
Men med tiden lærer du at tænke som vi omkring den slags.
Afslutninger.
Lad mig hjælpe dig. Du behøver ikke være ulykkelig.
Hvis du vil ikke tale med mig, så fint.
Men du må tale med nogen, John. Du er her nu. Der er ikke andet.
- Henry? - Hvor skal du hen?
Jeg kommer straks igen. Henry!
Bare rolig. OG'en gør det hele.
Intet bliver nogensinde det samme igen.
- Væk, for fanden! - Du kan tale! Det er godt.
- Der er han! - Hvad er hans niveau?
Det er en fascinerende kompleks maskine, autobilen. En udfordring.
Men på en eller anden måde lykkedes det mig beherske den.
En udfordring selv en Vild tydeligvis kan klare.
Jo, jo, men...
Hvad er der?
- Hvad er hans profil? - Er han virkelig?
Hvem er han?
- Hvad er det? - Er det en af de Vilde?
Det er en Vild!
Bevar kontakten med din alfa.
Det bringer minder frem.
Jeg husker min første korrektion.
Lugten af de forbrændte små hårstrå på armen.
Én gang var nok til mig.
Men ikke for dig. Jeg troede næsten, at du kunne lide det.
Men så indså jeg, at du ikke kunne gøre for det.
Det er bare sådan, du er.
Hvordan?
Du får stadig det blik i øjnene. Som da vi var små.
Du svævede et sted hen i tankerne, og så... Bam!
- Undskyld, Frannie. - Pyt. Der skete intet.
Ses vi i aften på Feelie?
Ved du, hvad jeg kan lide ved dig?
Jeg burde ikke have efterladt ham med en beta.
- Du gør altid som forventet. - Vi kan spore ham.
Vi kan følge de emotionelle forstyrrelser.
Jeg troede, du ville finde din plads i De Vildes land.
At du måske for en gangs skyld ville passe ind.
Det undte jeg dig gerne, Bernard.
- Men du gennemfører aldrig. - Chef, jeg...
Engang tænkte jeg, at hvis jeg smed dig ud over skrænten -
- ville du finde en måde at undgå at ramme vandet.
Jeg ved, hvordan John tænker.
Du burde aldrig være kommet tilbage.
Men det gjorde jeg, chef.
- De begik en fejl. - Der er ingen fejl.
- Tja... måske en enkelt. - Hør her ...!
ALFA MINUS
UBESTEMT
Du er faret vild.
Min mor er død.
- Hvem er du? - Jeg er her for at hjælpe dig.
Det siger I alle sammen.
Jeg er anderledes.
Jeg er vigtig.
Jeg er ikke som de andre.
Jeg kan give dig det, du vil have.
- Du ved ikke, hvad jeg vil have. - Jo.
Vi ønsker det samme.
En udvej. Ikke sandt?
Jeg var der, da du kom ind og råbte på din mor.
Det ord siger dem ingenting. Hendes død betyder ingenting.
Det, de har gjort mod dig, er oprørende.
Hvad de vil gøre, kan du slet ikke forestille dig.
- Kom med mig, så har du en chance. - Hvorhen?
John, vi har ikke megen tid.
Du hører ikke hjemme her.
- Hvad laver du? - Ingenting. Hej. Hvordan går det?
- Forstyrrer jeg? - Nej, nej.
Jeg troede ikke, du havde en tid, før...
Det har jeg heller ikke. Jeg kom bare for at sludre lidt.
Javel. Jamen, sæt dig endelig.
Hvad skal vi... Hvad skal vi tale om?
- Jeg har ikke været mig selv. - Hvem har du så været?
- Det er anderledes nu. - Tænk ikke på det.
- Jeg kan ikke lade være. - Hvordan er dine niveauer?
Jamen, jeg vil gerne tænke på det.
Det er, som om...
En del af mig blev tilbage. Eller noget af det blev i mig.
Jeg ved det ikke.
Tænker du også på, hvad der var sket, hvis vi var blevet på hotellet?
Ja.
Vi havde sikkert gjort som alle andre alfaer og betaer.
Guidet tur, orgie i poolen og hjem igen.
Alt ville være som før: soma, job, Pleasure Garden, Feelie...
Det kan stadig blive sådan. Intet har ændret sig.
Jo, mig.
Vrøvl. Du får en gul.
Jeg prøver at tale med dig.
Jeg lytter også. Men du vrøvler.
Jeg er født som beta plus og forbliver en beta plus.
- Jeg vælger intet. - Det er jo det smukke ved det!
Vær nu ikke en alfa lige nu. Bare vær... Bernard.
- Jeg forstår ikke, hvad du mener. - Jo, du gør.
- Da vi var der... - Vi er her nu!
Og vi er heldige at være i live, Lenina. Så...
Hvor er han?
- Hvordan har han det? - Hvem? Tænk ikke på ham.
Hans mor døde. Det har betydning.
- For dem. - Han har det fint.
- Jeg vil tale med ham. - Det er ikke en god idé.
Jeg kunne bedre lide dig derovre.
Ja. Vi burde være blevet på værelset, men du overtalte mig.
- Vi ville det begge. - Hvorfor kom du her?
Hvad vil du høre? Skal jeg godkende din solipsisme?
Vil du være dig selv, så opfør dig som dig selv.
Tag din soma, og gør din pligt.
Gør alt, hvad du lavede, før vi tog til det skrækkelige sted.
For du var lykkelig.
Nej, og det var du heller ikke.
Alle er lykkelige medmindre de vælger noget andet.
I synes, jeg er svag.
I tror alle sammen, at der mangler noget i mig.
I har ret. Vi er ikke jævnbyrdige.
Jeg har været nødt til at blive til mere.
Jeg blev skudt, brændt og jaget. I aner ikke, hvad jeg har mistet.
Alligevel står jeg her i dag.
Hvilken alfa plus har givet mere til samfundet?
Vil I fordrive mig? Umuligt.
Fejlen var ikke min, chef. Det var jeres.
I tror, jeg er svag. I tror, at en del af mig...
Hvem er det nu, der er privat?
Prøv ikke at vække opmærksomhed.
De ser underligt på mig.
Du er en Vild. En mærkværdighed.
Hvis de fik lov, ville de sætte dig i en montre.
De ville proppe dig med piller, til du glemte, hvem du var.
Bare rolig, du skal et sikkert sted hen. Et smukt sted.
Jeg vil bare gerne væk.
Det, du ser... er et hav.
Hold da kæft!
Her kommer den.
Flivveren flyver dig til den sidste raket.
- Hvorhen? - Til dit hjem.
Du aner ikke, hvor svært det var at arrangere.
Der kommer ikke flere.
Hop ind.
- Hop ind. - Jeg kan ikke tage tilbage.
- Du har intet liv her. - De slår mig ihjel.
Ikke dit gamle liv. Du kan blive til noget andet.
Der er mere hinsides barrieren, end du tror.
Vidtåbne landskaber og veje, der fører...
Jeg ved ikke hvorhen, men de er smukke.
Der er mennesker derude.
Hvordan ved du det?
Alle alfaer kommer derud, når de er unge.
Lyv ikke.
Var du parkforvalter?
- Det er lige meget nu. - Det betød meget for hende.
- Min mor. Husker du Linda? - Hop ind.
Hun drak sig fuld hver aften i venten på dig.
Hun ventede på dig i flere årtier.
- Ind med dig! - Slip mig!
Hvad skete der?
Hun sagde altid, at du ville hente os.
Men du prøvede aldrig, vel?
Jeg ville have hende.
Og hun ville have mig.
Vi var monogame og...
...så begyndte hun at svulme op.
Vi forstod ikke, hvad der skete.
- Hun elskede dig. - Det ved jeg godt.
- Så hun lod mig gå. - Sludder!
Hun kunne ikke rejse. Hun kunne ikke forlade dig.
Der er ingen mødre her.
Ingen fædre. Ingen sønner.
Det er der nu.
Det må der ikke være.
Ind med dig!
John, vent ...!
Han bliver ved og ved. Han kan slet ikke holde op.
- Marx! - Vi har problemer.
Vi må fortsætte senere.
Vi ses.
Når de Vilde formerer sig, går visse egenskaber i arv.
- Vent, Bernard. - Gener fra en af de parter...
- Bernard! - Hvad?
- Hvordan er dine niveauer? - Mine niveauer? Nej, se.
De er identiske. Det er direktørens, og det er den Vildes.
- Hvad gør du med direktørens linse? - Den lå på bordet på hans kontor.
- Hvad lavede du der? - Det er ikke pointen.
Bernard. Sæt dig.
Værsgo.
Du har en bedre udsigt.
- Det tvivler jeg på. Lidt væske? - Ja.
Hvor godt kender du direktøren?
- Is? - Nej tak.
Han har været undvigende på det sidste.
Jeg ved, du altid har følt dig overset af direktøren.
Han sendte mig til De Vildes land.
- Og ikke på ferie! - Ja.
Vidste du det?!
Jeg troede faktisk, det ville gøre dig godt.
Jeg har altid syntes om dig, og du er ikke destabiliserende med vilje.
- Destabiliserende? - Tænk på, hvordan det virker.
Du stiller spørgsmål, fordi I har et anspændt forhold.
- Du hører ikke efter! - Den Vilde stak af fra dig.
- De har intet med sagen at gøre. - Du forstår nok min bekymring.
Hvis jeg ikke var hård mod dig, passede jeg ikke mit arbejde.
- Er det den Vilde? - Ja.
Slip mig!
Hvad laver I?
Stop! Væk fra mig!
Så slip mig dog!
- Kan du se det? - Ja.
Over 100 kanaler indtil videre.
Du har vist fundet din Vilde.
Hold op! Væk fra mig!
- Hvorfor hjælper de ham ikke? - Uha...
- Hvor skal du hen? - Han har brug for mig.
Der er rådgivere på vej.
- Jeg må gå. - Din adfærd bekymrer mig.
Også mig. Tak.
Hvad glor I på?
Hvad glor I på?!
- Hvad fanden glor I på? - John!
- Bernard... - John.
John... Gider I lige flytte jer?
Det er okay, John. Jeg er her nu.
Jeg havde ikke ventet at se dig.
Du må gøre noget for mig.
- Hvad er der? - Vær den samme.
Du skal være ligesom før, og det skal jeg også.
Vi er ens. Forstår du det?
Jeg vil se min mor.
Det, du så derinde, var rædsel.
Den definerede de Vilde.
Deres handlinger, traditioner, tvangstanker og opfindelser.
Rædslen blev deres undergang.
Han stoler på dig.
Han kender ikke andre her.
- Det er en prøve. - En prøve?
Systemet udsætter sig selv for pres.
Indra indfører et destabiliserende element for at styrke sig selv.
- John? - Han har brug for en som dig.
En, der vejleder ham. Integrerer ham i samfundet.
Hvordan ...? Skal jeg træne ham?
Det er ikke ham, der bliver prøvet.
- Din direktør er død. - Død? Hvordan?
Han faldt.
Han faldt ikke, vel?
- Jeg har set det før. - Ja, det har du vist.
Hvad er det, der sker?
Noget er begyndt. Noget nødvendigt.
Det er vores prøve, og vi skal nok bestå.
Du er lige blevet vigtig.
Jeg synes ikke, du skal have det sådan, John.
Lad mig hjælpe dig.
Tekster: Neel Rocco www.sdimedia.com