- Nagyon jól néz ki! - Fantasztikus!
Köszönjük meg Lou-nak a vacsorát!
- Köszi! - Köszi szépen!
- Kösz a meghívást. - Finom!
- Igen, nagyon fincsi. - Sokszor eszünk salátát.
Majd mesélek erről Noah-nak.
Egészségetekre!
- Csirió! - Csirió!
Egészségünkre!
Láttam a képeket az Instagramon Chelsea szülinapi bulijáról.
- Szerencséd, hogy leléptél. - Miért?
- Ja. Nem hallottad, mi volt Nicole-lal? - Nem, mi?
Igazi sárdobálás. Durva volt.
NICOLE HÁZA
Chucky!
- Gyerünk, nyomás! - Jó lenne a bőrükbe bújni.
Egyetértek. Gondtalanok.
Nincs semmi problémájuk. Csak játszanak a labdával. Ennyi.
Beszéltél már valakivel a vitáról?
Nem. Igazából…
Nem tudom, hogy mit kellene tennem, és ez megrémít.
Kaotikus volt.
Emma számonkérte Nicole-t, mert felkapaszkodónak nevezte.
A következő pillanatban Emma és Chrishell állt az egyik oldalon,
Nicole a másikon, és ment az adok-kapok.
Ami igazán kiborított, az az volt,
amikor Amanza azt mondta,
hogy ha felkapaszkodónak hívom Emmát, akkor többé nem érdeklem.
Ezt rossz hallani, tudod?
Igen, és nem akarlak feldúltnak látni.
Csak hogy tudd,
tegnap este írtam Amanzának.
Kaptam egy üzenetet Nicole férjétől. „Két szó, Amanza:
Kapd be!”
Ez nem vall Brandonra.
Húha!
- Ha szeretsz valakit, megvéded. - Igen, pontosan.
Nem azt mondom, hogy helyes volt ezt írnod neki,
de értékelem, hogy valaki mondott valamit.
Nem értek egyet azzal, hogy egy felnőtt ember ilyet tesz.
- Nem tette volna, ha lenne férjem. - Ő maga írt rád?
Igen, rám írt, ismerősök vagyunk.
Én ezt már nem bírom.
Nem jöhetek haza egy barátom szülinapi bulijáról
feldúltan, úgy, hogy hajnali négyig el sem tudok aludni.
Én mindig megvédtem a barátaimat.
A testvéremet. Téged.
De néha szeretném, hogy értem is kiálljon valaki.
Aggódom, hogy mi lesz így a Nicole-lal való barátságommal.
Megláttam egy másik arcát, ami nem tetszett.
Régóta ismerjük már Nicole-t.
Voltak hibái, mondott hülyeségeket,
de szerintem nem érdemli meg,
hogy ilyen támadások kereszttüzébe kerüljön.
Teljesen egyetértek,
nem kellett volna így letámadni,
de ő sem mondhatja azt másokra,
hogy felkapaszkodók, mert ennek meglesz a következménye.
Akkor kezdte ezt, amikor Chrishellel is szembekerült.
Mindegyiküknek el kell simítaniuk ezt a dolgot.
Nekem két különböző élményem van Nicole-lal és Chrishellel.
Chrishellel olyan tapasztalatom van,
hogy csak odaköszönt nekem, amikor ott volt Jason,
de ezen kívül nem is beszélt velem.
Kár, hogy nem lehetünk barátnők,
mert tudom, hogy milyen fontos Jasonnek.
Az utóbbi pár hónapban közelebb kerültetek egymáshoz.
- De egyetértek, hogy az elején… - De Chelsea buliján…
- Megint? - Igen. Aha. Totál levegőnek nézett.
Ez gonosz volt.
Én dolgozom legrégebb óta az ügynökségnél,
és én érezzem kellemetlenül magam?
Tudod, mintha kívülről
egy szikla lennék, amiben vannak hajszálrepedések.
Sok mindent kibírok. Nem török össze könnyen, nehéz kiborítani,
de úgy érzem, még sosem volt olyan, hogy így letaglózott volna
a mélyről jövő szomorúság és szégyen. Borzalmas volt. Nincs rá jobb szó.
Hallottam pár megjegyzést, amit Chrishell és Emma tett Nicole-ra,
nagyon sértőek voltak.
- Apróságok. - Az arcára is.
- Igen, az is. - Mit mondtak az arcára?
Chrishell szinte ordította: „Átműttetted az egész arcodat.”
Ez elég durva.
Nem akartam, hogy lássák rajtam. Csak haza akartam jönni.
- Próbáltad kibírni az autóig. - Amíg hazajutok.
És ez nemcsak a csapatunkat érinti,
hanem a munkánkat is, mert Nicole és Chrishell nem tud koncentrálni.
Nem jönnek be egymás miatt.
Egyikük sem képes megemberelni magát,
bocsánatot kérni és továbblépni.
És úgy tűnik, most már Emma is benne van.
Emma követi Chrishellt.
Amikor eljöttem Chelsea partijáról, láttam, hogy Nicole… sír.
Pont erről beszélek.
- Mélyen megrázott. - Igen.
És nincs kedvem ezekhez a társasági játszmákhoz.
Ez egy rémálom. Egy igazi rémálom.
HOLLYWOODI INGATLANOSOK
HEATHER HÁZA
Készen állsz?
- Hahó, Heather néni! - Szia, kicsim!
- Köszönj szépen! - Szia, angyalkám!
Jaj, ne! De hiszen szeretsz!
- Ezt elveszem. Kedves vagy! - Köszi!
- Mi a baj? Menjünk! - Várj!
- Készen állsz? Köszönj! - Istenem!
Nekem is lesz egy kisfiam!
- Itt van. - Igen.
Itt van a kis barátod.
Anyává válni a legnehezebb,
amit megélhetsz, de a legcsodálatosabb is.
És ez megkönnyítette, hogy közelebb kerüljek Heatherhöz,
ami amúgy lassabban ment volna.
Nem?
- Bocsánat! - Kicsikém!
Osztozhattunk ezen a szép pillanaton,
elmesélhettem neki, hogy én min mentem keresztül,
és ez összekovácsolt.
- Cuki vagy! - Anya kéri az iszijét?
De még mennyire! Erre innunk kell.
A babákra!
- Megnézem, hogy ez az enyém-e. - Igen.
- Igen, ez itt almalé. - Oké, jó.
Milyen lenne, ha pezsgővel itatnálak?
Mondanám: „Bre kényszerített!”
Oké. Csirió!
- Csirió! Jaj, úgy fogsz hiányozni! - Tudom.
Készen állsz?
- Igen, de nagyon izgatott vagyok. - Aha.
Ez egy új élmény számomra.
- Én is várom. - Egy baba.
Elröppen az idő. Aztán már jön is a hozzátáplálás.
- És feleszmélsz: „Máris?” - Már hat hónapos?
- Igen. - Úristen!
Őrület.
Még nem tudom, hogy mikor folytathatom a munkát.
Ne siess vele! Mert ezt nem kaphatod vissza.
Kábé másfél hét múlva meg is lesz, vagy ki tudja, mikor.
- De mindenről tájékoztass! - Persze, küldök üzit.
Nagyon édes!
Igen. Ez a legjobb része.
- Meg kell zabálni! - Aztán kisördögökké válnak!
- Igen! - Olyan cuki!
Igen? Ehhez mit szólsz? Jól van.
Mama!
Mama?
- Mama? - Kimondta!
- Aha! - Papát mondott már?
Nem.
- Nézd csak! Csóválja a fejét. - Igen, anyuci kisfia!
- Anyuci kisfia. - Igen.
- Készen állsz? - Hű!
4 HÁLÓ - 6 FÜRDŐ - 603 M²
50 000 000 DOLLÁR - ÁR
1 500 000 DOLLÁR - JUTALÉK
Hű! És ez a szél?
- Azta! - Ez elképesztő!
Túlzás nélkül ez lehet a legszebb lakás Dél-Kaliforniában.
Kettőt kérek.
- Kettő van. - Annyi van.
Itt a szomszédban, együtt 100 millió dolcsi.
Brettel megnéztük ezt a lakosztályt,
és örülök, hogy itt lehetek,
de közben jár az agyam,
és a potenciális ügyfeleken gondolkodom, akiket érdekelhet a lakás.
Az ingatlanpiac most küszködik,
magasak a kamatlábak, és egy ilyen lakás eladása
tovább vezetné az ügynökséget a megfelelő irányba.
Négyméteres a belmagasság, ami kuriózum itt L. A.-ben,
szóval kezdjük ezzel!
Világszínvonalú megmunkálás. Calacatta Gold márvány.
- Nincsenek kilincsek. - Minden benyomós.
De kinyithatod a fenekeddel! Ezt nézd!
Milyen jól működik a hátsód!
Egyszerre kettőt is kinyit. Itt a konyha.
Privát lift van. Két háromkocsis garázs.
Saját váró a vendégeknek.
- Hű! - És jár hozzá Wolfgang Puck is.
Bármikor idejön?
- Bármikor. - Csak viccel.
Észveszejtő ez a lakás.
- Négy méter, Amanzának két kartáv. - Brettnek három.
- Inkább hét. - Nekem kettő elég.
Négy háló és hat fürdő található itt.
A beltér 603 m², a kültér 185.
Medence is jár hozzá?
Igen, egy gyönyörű medence van lent. Nézd ezt a kilátást, Chelsea!
- Azta! - Rálátni a Hollywood-feliratra,
a hófödte hegyekre,
a csillagvizsgálóra, ami éjjel meseszép.
Innen látni mindent, amit Los Angelesben érdemes megnézni.
Igen. És ez a szél!
- Hát ez… - Beszárítja a beszárított hajamat.
Nekem most dolgoznom kell egy kicsit, szóval nézzetek körbe!
- A tiétek. - Jól van. Menjünk!
Ez itt a fő lakosztály.
Egy lenyűgöző fő lakosztály.
Hűha!
Egy nappali, ami a hálódból nyílik. Ez ám a magasélet.
Az biztos! Fogod a férjedet, elhúzod a négyméteres ajtót…
Hű! Mielőtt folytatnánk, nézzük meg ezt!
Úristen! Nézd, mit hoztam ma!
- A kicsikédet! Gyönyörű! - Adhatnánk neki nevet.
Na és ezek itt?
Úgy tűnik, mintha… Nem kellene…
- Ne! - Nem kéne becsatolni?
- Becsatolva kellene lennie. - Nem tudom. Még nem jöttem rá.
- Na mindegy. - Boldog szülinapot!
Csodás buli volt. Imádnivaló a férjed.
Az anyukád is. Az egész családod oltári.
Amióta ismerlek, még sosem láttalak ilyen gyönyörűnek.
Csak ámultam. Minden tökéletes volt.
- Köszi, édes! - Kivéve az a beszélgetés a bulidon.
Nem értek egyet Nicole-lal, de szolidarítok azokkal, akik úgy érzik,
hogy kiközösítik őket egy csoportból.
Ez mindegy. Ha valaki szemét dolgokat mond…
Aha.
Nem érdekel, hogy 20 éve ismerem, nem hagyom annyiban.
- Aha. - Szóval…
Kezelhetetlenné vált a dolog,
mert Nicole úgy érezte, letámadtuk, amit sajnálok.
- Megértem. De szerintem… - Mindenki annyira érzékeny!
Mindenki.
- De nem támadtuk le. - Hiperérzékenyek.
De Nicole lelkiállapotára is gondoltam.
Konkrétan arra, hogy biztos jól van-e.
Ha a lelkiállapotot említed, az számomra is nagyon fontos.
- Igen. - Sosem akarnám, hogy valaki…
- Függetlenül attól, hogy jutottunk odáig… - Aha.
Nem akarom, hogy rosszul érezze magát.
- Szóval beszélek vele, és… - Kérdezz rá, hogy jól van-e!
Szólnunk kell Emmának és Chrishellnek,
- hogy állítsák le magukat. - Igen.
Ennél érettebbek. Nekünk kell ezt megoldani.
Szerinted képesek leszünk hidat emelni közéjük?
Ezt nem mondtam.
Csak azt, hogy beszélnünk kell Emmával és Chrishellel, hogy elég volt.
- Beszélek Nicole-lal. - Hahó!
- A fenébe! - Mennünk kell.
Azt fogja hinni, hogy beköltöztünk.
- Basszus! Menjünk! - Jó lenne.
- Ez mókás volt. - Igen.
Majdnem elájultam!
- Amanza! - Úristen!
Ez nagyon fájt!
- Miért nem mondta, hogy nyissuk ki? - Chelsea!
Oké.
- Jól vagy? - Igen.
OPPENHEIM GROUP INGATLANÜGYNÖKSÉG
Hahó!
Jó reggelt!
Nocsak! Te töltöd fel a gépet?
Igen, mert ti nem teszitek meg.
- Jó látni téged! - Ez igaz. Szia!
- Szia, gyere! - Szia!
Ez tök jó, hogy feltöltöd a kávéfőzőt.
Csak annyira, hogy magamnak tudjak főzni, szóval ne hálálkodj!
- Képzeld, jó híreim vannak! - Hallgatlak!
- Remek híreim! - Mondd!
Tippelj, ki hozott be egy 8,5 millió dolláros malibui házat?
- Chelsea? - Ő itt! Csillogó kosztümben!
Szép munka!
- Mesélj még! - Olyan izgatott vagyok!
- Nyolc és fél? Gratulálok! - Ezzel az ügyféllel…
Már egy ideje barátok vagyunk… Megvette ezt a házat.
De aztán sosem költözött be. És most úgy döntött, hogy eladja.
Egy dologra figyelj: emésztőgödör!
Valószínűleg nincs csatorna, és egy tartályba megy minden,
a bejáró alá, és… a miénket cserélni kellett, 75 ezerért.
Beszélhetnénk szebb dolgokról? Először is hadd írja alá a papírokat!
Csak azt mondom, hogy Malibuban ez gond.
Később még beszélhetünk erről.
- Oké, jó. Ha lesz időm. - Oké.
- Hadd mutassam meg! - Jó.
Gyakorlatilag így néz ki. Csinálok körbevezetést.
Csodálatos.
- És a kilátás… - Szép!
- Ez a kő elég gáz, de… - Hú!
Nekem tetszik a sitio kő.
- Igen? - Aha.
Van benne valami időtlen.
Szerintem meg időleges.
Lehet, de biztos, hogy visszajön még.
- Mint a mellény alatti póló. - Ez trendi.
- Csak ugratlak! - Bosszantó vagy!
Visszajön, amikor a flitterek is.
- Hát… - Nem, csini vagy.
- Mi van G-vel? - Jól van.
- Igen? - Most vett egy új garzont.
Ez fantasztikus.
De igen, szupi.
- Nagyon jó. - És ti hogy vagytok Mary-Lou-val?
- Jól vagyunk. - Remek.
Lassan nyolc hónap.
- Tényleg? - Nézzenek oda! Olyan érettek vagyunk!
- A pacsik… - Arról sosem mondok le.
Ez nagyon fontos.
Köszönöm.
Erről eszembe jutott valami.
Tartottunk egy vacsorapartit Brettnek, Marynek és Amanzának.
Lou azt mondta, hogy milyen kedvesen viszonyult hozzá Nicole és Mary,
viszont a veled kapcsolatos élményei nem voltak ennyire pozitívak.
Szerintem azt érezte, hogy egy picit rideg vagy távolságtartó voltál vele.
Nem érzett az irányodból olyan melegséget,
mint Nicole és Mary felől, csak ennyi.
Ha teljesen őszinte akarok lenni, tudod…
Talán még nem fogadtam el azt a tényt,
hogy két évtizeddel idősebb vagy nála,
és már láttalak ilyen korú lányokkal randizni,
ami aztán nem jutott tovább egy közös vacsoránál,
szóval időpazarlás volt.
És ezt őszintén el is mondtam.
- Tudom. - Hogy ha túljut ezen a ponton,
- nyitottabb leszek. - Igen.
Szóval ez az én hibám, hogy nem váltottam.
Azt hiszem, nincs még egy ember,
akivel sokat vagyok együtt, és akinek az elfogadása
fontosabb lenne számára, mint a tiéd.
Egy dolgot mondanék.
Nem volt olyan alkalom, hogy ne tárt karokkal
és öleléssel fogadtam volna. Egyszer sem. Tényleg.
Konkrétan említette Chelsea szülinapját.
Úgy érezte, hogy nem voltál túl barátságos vele a bulin.
Mi?
Most már tényleg fújok rá.
Eddig nem éreztem így, esküszöm!
Nem tudom, hogy mit tegyek.
Olyan zavaros az egész, mert ugye találkoztunk Ausztráliában,
elmentünk együtt ebédelni.
Azt hittem, mind ott leszünk, én, te, Brett, Mary-Lou.
De ő úgy döntött, nem jön el.
Aztán beszéltetek. Sírt, hogy együtt vagyunk.
Nagyon kellemetlen volt.
Szóval ellenkező eredményt értem el a közös programmal,
mert kiderült, hogy nem szereti, ha ott vagyok.
Szóval mit csináljak?
Egyrészt nem nyerhetek, mert sokat vagyok veled.
Másrészről, ha távolságtartó vagyok, nem érzi, hogy szívesen látom.
Nem tudom, mit tegyek.
Igen, elég sok érzés játszik itt közre.
Talán mert nem követted Instagramon…
- Lehet, hogy… - Követem!
Korábban nem követted.
Lehet, hogy véletlen volt. Nem rovom fel.
- De talán sértésnek vette. - Oké. Jól van.
Ez egy baromság.
Ezt érzem.
Próbálom elfogadni
azt a tényt, hogy Jason egy sokkal fiatalabb lánnyal van együtt,
mert úgy tűnik, ez fontos Mary-Lou-nak.
De a fenébe is, mi ez, Jason?
Úgy döntöttünk, hogy nem leszünk együtt,
szóval nem akarom babusgatni az új barátnődet.
Oldd meg egyedül!
Nem tudom, mit tegyek,
mert nem akarom, hogy a párod ne barátkozzon velem.
Nem tudom, hogyan lehetne nyerni ebben a helyzetben,
de ha könnyebb lenne számodra, ha nem lennék a közeledben, elfogadom.
Távolságot tartok tőled,
mert tisztellek annyira, hogy teret adok nektek.
Ha ez megoldja a problémát, megteszem.
Csak mondd ki!
Én nem ezt akarom.
Ha ez megtörténne, akkor neheztelnék rá.
Tudja, milyen fontos vagy nekem.
Talán pont ez a probléma.
- Szia! Hogy vagy? - Szia! Jól, és te?
Én is. Chris vagyok, ma én szolgállak ki.
Kérsz valamit inni már most?
- Van jeges teátok? - Igen.
Hibiszkuszos és zöld tea. Meg van forró is.
- Hibiszkuszos! - Jó.
- Rögtön hozom. - Köszi.
- Parancsolj! - Köszönöm!
Egészségedre!
- Szia! - Szia!
- Helló! - Szia!
Üdv nálunk! Hozhatok valamit inni?
Egy pikáns skinny Margaritát.
- Jól van. Azonnal készítem. - Remek.
Hogy vagy?
Kicsit jobban.
Először is szeretném azt mondani, hogy valóságos káosz volt.
- Igen. - És tudom, mit érezhettél utána.
És hogy a férjed mit érezhetett.
Mert ha Brandon ilyen üzit ír nekem…
- Ja. - …hogy: „Kapd be!”
Úgy voltam: „Te kapd be!”
Mert ismersz és tisztelsz engem, és meg se kérdezed…
Nem kifogásokat keresek erre,
de ugyanaz, ami engem kiakasztott,
az őt is kiakasztotta.
- Oké. - Tudod?
És remélem, megérted.
Normális beszélgetésnek kellett volna lennie. De…
Köszi!
Csak szükségem lett volna egy barátra.
Azért csatlakoztam a beszélgetéshez,
mert hallottam, mit mondtál Emmáról. Hogy felkapaszkodó.
És nem akartam elhinni. Úgy voltam, ha ez így volt,
akkor másképp kell rád néznem, mert ezt nem értem.
Én egy nagyon konkrét dologra utaltam.
Hogy Emma sokkal kedvesebb és nyitottabb,
amikor Chrishell nincs jelen.
- És még egyszer bocsánat… - Ne kérj bocsánatot.
De nagyon nehéz, hogy mindig úgy érzem, oroszlánbarlangba sétálok be.
Mindig meg kell védenem magam valami miatt.
- Igen. - Mit kellene tennem?
Chrishellnek meg mindent elnéztek.
Én meg egyből céltáblává válok.
Olyan, mintha az lenne a céljuk, hogy megsemmisítsenek,
és ehhez minden eszközt felhasználnak.
És ez…
Ne mondd el nekik, de ez megtört.
Nem akarom megadni nekik ezt az örömöt.
- Aha. - De megtört.
És engem nehéz megtörni.
Sajnálom, ez gáz.
Nicole-t régebb óta ismerem, mint Emmáékat.
Ő volt az egyik első ügynök az Oppenheim Groupnál.
Láttam az arcán, hogy ez milyen rosszul esik neki,
és ő maga is elmondta. Nekem is fájt.
Nem akarom, hogy azt érezd, rád szálltunk, és egymagad vagy.
Köszönöm.
Szerintem Nicole tévedett,
de ez a dolog nagyon eldurvult,
továbbgyűrűzött más barátokra is, sőt, az egész ügynökségre.
Szóval mindent megteszek, hogy rendezhessük a helyzetet.
Tíz évet öregedtem az elmúlt fél évben emiatt a Chrishell-baromság miatt.
Most komolyan. Éveket vett el az életemből.
Pedig jól nézel ki. Ez még a műtéted előtt volt?
- Mielőtt átműttettem az arcomat? - Nekem is kellene.
Jól jönne egy kis Botox.
A legfontosabb: mi rendben vagyunk?
- Igen. Rendben vagyunk. - Oké.
- Menj előre, te bátor vagy! - Igen, te menj!
- Várj! - Mi maradunk.
- Cuki halak! - Vigyázz ebben a cipőben!
Emma átlép mindenen, ami veszélyesnek tűnik.
Óvatosan!
GOLDSTEIN REZIDENCIA
- Ez gyönyörű! - Helló, lányok!
- Szia! - Hogy vagytok?
- Ez a ház passzol hozzád. - Köszi.
Egy igazi legénylakás!
Nem veszed meg? Illik hozzád.
- Beszéltem Jamesszel. - Őrületes!
Nem biztos, hogy eladja.
Ha mégis, 100 millió körül lenne az ár.
- Szerintem amúgy egy múzeumnak adja. - Hű!
James Goldstein nagyon sikeres üzletember.
Ötven éve vette ezt a házat. Az egyik legemblematikusabb ház a világon.
Rengeteg filmet és tévéműsort forgattak itt,
köztük A nagy Lebowskit.
John Lautner tervezése, ő L. A. egyik leghíresebb építésze.
Ezt tudtam.
Frank Lloyd Wright legjobb tanítványa.
És valószínűleg ez a legikonikusabb háza.
Szeretné, ha mások is megcsodálhatnák.
De ha nem tévedek, van oka, hogy itt vagyunk.
Megtarthatjuk itt a cég tízéves jubileumi buliját.
Szóval alaposan körbejárhatjuk, még ha el nem is adhatjuk.
Én már annak örülök, hogy itt lehetünk.
Ez volt az a ház, amit leginkább meg akartam nézni.
- Gondoltam, ti is körbejárhatnátok. - Oké, király!
A ház csak 420 négyzetméter, a klub pedig 1020.
- Hogy mi? - Egy 1020 négyzetméteres klub?
Meg kell néznünk.
- A világ legjobb partijai voltak itt. - Menjünk!
Látni akarom, mi ér 100 millió dollárt.
Jól van, menjünk!
Itt az építészeti értékért is fizettek.
- Ne menj neki az üvegnek! - Hűha!
Ez igen!
- Álljatok a sarokba! - Olyan, mint a Titanic!
- Emma, lépj hátrébb! - Ez olyan, mint a korábbi házad.
- Nézzétek! - Ez kinyílik.
Kinyílik! Úristen!
- Nézzétek, milyen menő ez a szekrény! - Tényleg az.
- Szenzációs! - Durva, nem?
Uramisten!
Imádom a Spinédzserek-szekrényt.
Mindannyian ilyenre vágyunk. Forgathatóra.
De komolyan, elkérhetném a bútoros számát?
- Mi történik? - Úristen! Mi…
Jézusom, nagyon trükkös ez a ház!
- Hűha! - Jakuzzi.
Ide rejted a hullákat.
- Ja, ez egy jakuzzi. - A hullákat?
- Meleg? - Igen, érzem.
Megmutatom a klubot, amit épített, odafent van.
- Jól vagy? - Nem érzem túl jól magam.
Egy kicsit leülnék.
- Biztos? Ne maradjunk itt? - Furán érzem magam.
- Egy pillanat. Leülök. - Oké.
Mostanában sok fájdalom gyötör,
amit tudom, hogy kezelnem kellene, és már nagyon felerősödött.
Úgy éreztem, hogy nem bírnék sétálni a házban,
szóval egy kicsit aggasztó,
de most már ki kell derítenem, hogy mi van a testemmel.
- Felpróbálja James ruháit? - Lenyúlja pár cuccát.
- James klub! - Aha!
Készen álltok?
- Azta! - Imádom a betont.
- Milyen indusztriális és brutális! - Oltári!
Szenzációs!
Nézzétek a DJ-pultot!
- Tényleg! - Ja.
Ki kér egy italt?
- Bartender szolgálatotokra! - Én kérek!
Los Angeles! Érzitek a hangulatot?
- Igen! - És jön az ugrás.
Ha ilyen klubod van, akkor biztos nincsenek gyerekeid.
Igazából zseniális.
Nem kellene dadus, mert otthon lennél, de addig bulizhatnál, ameddig akarsz.
Gratulálok!
- Köszi! Tetszett a szett? - Igen, nagyon.
- Hű! - Helló, James!
- Szia, Jason! - Hogy vagy?
- Hű! Milyen iroda! - Körbenézünk kicsit.
A legenda!
Elképesztő ez az iroda!
Megtisztelő megismerni őt,
aki Los Angeles legikonikusabb házát építtette,
de igazából gőzöm sincs, hogy ki ő.
Jó, nézzük meg a medencét!
- Oké, menjünk! - Kösz, James!
Bírom, hogy Jason ilyen tornacipőben nyomja, mi meg…
Erről kell egy kép!
- Emma! Ne menj ki oda! - Mit csinálsz?
Egy fotót akar. Ez amúgy lejtős?
Ez a világ legszebb párkánya!
Nem is egyenletes. Hogy tudna ezen menni?
Nem egyenletes, Emma.
- Emma, te megőrültél. - Erre nem állhatsz ki.
Hadd próbáljam meg!
Nem, túl veszélyes!
Jó volt ismerni téged. Pápá!
- Emma megőrült. - Nem vészes!
- Kicsit lejtős, de nem durván! - Jézusom, elment az esze!
Valaki fotózzon le!
Hölgyeim és uraim, ez Emma, a halála előtt.
Megvan?
- Igen. - Oké.
- Lányok! Menjünk, nézzük meg Chrishellt! - Jó.
Jól érzed magad?
Igen, azt hiszem. Milyen volt a megtekintés?
- Szuper! - Igen?
Gyönyörű a ház. A klub eszméletlen.
- Igen? - Eszméletlen.
Megyek, beszélek Jamesszel.
- Kösz, J! - Jól van.
Kérhetek tőletek egy szívességet,
ami mindenkit érint az irodai balhénk kapcsán?
Beszéltem Nicole-lal, és elmondtam neki,
hogy ő kezdte, és elfajult a dolog.
Igen.
De nem alakult volna ki ez a sárdobálás,
ha megpróbáltunk volna lenyugodni.
Fontos a bocsánatkérés. A gyerekeimnek is ezt tanítom.
Egy kicsit csökkenti a feszültséget,
- és így nem… - Igen.
Nem kell puszipajtásoknak lenni,
de ne gombóccal a torkunkban menjünk be a rohadt irodába!
Mutassuk meg, hogy belátó emberek vagyunk!
Szerintem aki ezt kezdeményezi, az…
- Tökösebb? - Tökösebb.
Igen. Megkérdeztem, hova tűntek a golyói.
„Mazsolává zsugorodtak?”
De pont ezt mondom… Ez butaság, gyerekes, gonosz dolog.
- Igen, de… - Elég lesz.
- Szerintem vicces. - Nem az.
Már nem vicces. Számomra nem az.
- Nem vicces, mert érinti… - Oké. Bocsi.
…az összes kollégánk lelki egészségét, nem csak a miénket.
Az enyémet, Maryét, Jasonét, az egész irodáét.
Ez csajos gonoszkodás.
Aljas gonoszkodás. Kipécézés.
Szóval fel kellene hagynunk az ilyen megjegyzésekkel.
De ő kezdte. Ő támadott először.
Igen, tudom. Belenéztem a szemébe, és meg is mondtam neki.
Én csak a saját nevemben beszélek.
Már attól is szorongok, hogy Nicole-ról beszélünk.
Rajta áll, hogy mit mond és mit csinál,
de szerintem rossz irányba tart.
Nicole már sok emberbe belekötött.
Most betalált engem, aztán Emmát.
Szóval nem fogunk finomkodni.
Ki mint veti ágyát, úgy alussza álmát.
Én csak közvetetten vagyok érintett,
de mindhárman a legjobb barátaim vagyok.
Szóval azzal, hogy ilyet mondott rád, engem is megbántott.
- Igen. - Hogy megsértett.
De a Nicole-ra tett megjegyzésed szintén megsemmisítő volt.
Fájt neki, egyértelműen. Szóval kérj bocsánatot…
Kérjek bocsánatot?
Súlyos sértések voltak,
és ezt nem lehet másképp rendezni, csak azzal, ha elnézést kérünk.
Ez nevetséges. Nekem nem kell bizonyítanom.
- Értem, mit akarsz. - Nem ezt mondom!
- Úristen! - Hagyjuk!
- Tényleg. - Jesszus!
Nyugodtan álljon belém! Nem kell bizonyítanom.
- Ki kell mondani az igazságot. - Elég a baromságból!
Mindenki érzékeny!
Nem bírom!
Kurvára szétstresszel ez az ügy.
Most elmész?
- Én ebben nem veszek részt. - Remek.
Pánikrohamom van. Inkább lelépek. Nem bírom.
Várj!
A feliratot fordította: Petőcz István