JASONS LEILIGHET
-Så pent det er! -Nydelig.
-Takk til Lou for en nydelig middag. -Takk, Lou!
-Veldig hyggelig. -Så godt.
-Kjempegodt. -Vi lager denne salaten hele tiden.
Den skal Noah få lage.
Skål, folkens.
-Skål. -Skål!
Skål!
Herregud. Jeg så bildene av festen til Chelsea på Instagram.
-Du var heldig som dro hjem. -Hvorfor det?
Ja. Hørte du ikke hva som skjedde?
Hva skjedde?
Det gikk til helvete. Det var mye.
NICOLES HUS
Chucky.
-Kom igjen. -Jeg vil være mer som disse to.
Ja, akkurat. Bekymringsløse.
Ingen sorger. Bare ballen.
-Hvordan går det? Snakket med noen? -Nei. Jeg bare…
NICOLES MANN
Jeg vet ikke hvordan jeg skal håndtere situasjonen, og jeg blir sprø.
Det tok av.
Emma konfronterte Nicole med å ha kalt henne en sosial klatrer,
og plutselig var det Emma og Chrishell på den ene siden
og Nicole på den andre, og ting gikk helt av skaftet.
Det som var dråpen for meg, var da Amanza sa:
"Om du kalte Emma en sosial klatrer, kan jeg ikke omgås deg."
Det traff meg hardt.
Ja, jeg hater å se deg gråte og være så opprørt.
Jeg sendte en melding til Amanza i går.
Jeg fikk en melding fra mannen til Nicole.
"Dra til helvete."
Det er ulikt Brandon.
Jøss.
-Når du elsker noen, beskytter du dem. -Ja, akkurat.
Jeg sier ikke at det var riktig av deg å si det til Amanza,
men jeg setter pris på at noen sa noe.
Jeg synes aldri det er greit at en voksen mann gjør sånt.
Han ville ikke gjort det om jeg var gift. Jeg har ham på telefonen. Vi er venner.
Jeg kan ikke ha dette i livet. Jeg kan ikke komme hjem fra en bursdag
så opprørt at jeg ikke får sove før utpå morgenkvisten.
Jeg har alltid beskyttet vennene mine, søsteren min, deg.
Iblant er det fint at noen støtter meg også.
Jeg er litt bekymret for vennskapet til meg og Nicole.
Jeg liker ikke denne siden ved henne.
Vi har alle kjent Nicole lenge.
Hun kan ha gjort feil, sagt noe dumt, men jeg synes ikke at noen, særlig Nicole,
fortjener å bli skjelt ut på den måten.
Jeg er helt enig, hun burde ikke bli angrepet av alle på den måten,
men hun kan heller ikke gå rundt
og kalle folk sosiale klatrere og tro at det ikke får reaksjoner.
Og hun begynte, da hun feilaktige anklaget Chrishell.
Alle må bare legge ballen død.
Jeg opplever Nicole og Chrishell veldig forskjellig.
Med Chrishell har jeg opplevd
at hun hilser på meg når Jason er der, men ellers ikke snakker til meg.
Jeg vil så gjerne være venn med Chrishell, for jeg vet hvor mye hun betyr for Jason.
Du og Chrishell har vel blitt bedre kjent de siste månedene,
men i begynnelsen…
Jo, men i bursdagen til Chelsea var hun… Ja. Hun ignorerte meg.
Hun er ufin.
Jeg har jobbet i firmaet lengst, og så skal jeg føle meg ukomfortabel?
Det er liksom…
På utsiden er jeg som en stein som er full av sprekker.
Jeg takler mye. Jeg sier ikke at jeg tåler hva som helst,
men jeg tror aldri det har gått så langt at jeg har følt meg slik,
denne boblende tristheten og forlegenheten.
Det var forferdelig.
Tingene jeg hørte Chrishell og Emma si til Nicole, var direkte ufine.
-Ja. Smålig. -Det om ansiktet?
-Ja. Ufint. -Hva sa de om ansiktet?
Chrishell ropte over bordet: "Du har omorganisert ansiktet."
Det er stygt å si.
Jeg tenkte bare: "Ikke la dem se deg." Men jeg måtte bare hjem.
-Du prøvde å holde maska. -Jeg måtte bare hjem.
Og det påvirker hele gruppen.
Det påvirker salgsresultatet, for Nicole og Chrishell fokuserer ikke.
De unngår jobben for å ikke se hverandre.
Og ingen av dem vil være den første til å si unnskyld og legge det bak seg.
-Og plutselig er Emma involvert også? -Emma dilter bare etter Chrishell.
Da jeg gikk fra festen til Chelsea, så jeg Nicole gråte.
Det er det jeg mener.
-Det påvirker meg dypt. -Ja.
Jeg er så lei av disse teite sosiale spillene.
Det er et mareritt. Et ekte mareritt.
HEATHERS HUS
Er du klar?
-Hei, tante Heather! -Hei, vennen!
-Si hei! -Hei, vesle engel.
Å nei. Du elsker meg!
-La meg ta disse. -Takk.
-Hva er galt? Kom igjen. -Hei!
-Er du klar? La oss hilse på. -Herlighet!
Jeg får en sånn som deg snart. Han er her inne.
Bestekompisen din.
Å bli mor er det tøffeste jeg har opplevd, men også det vakreste.
Og det har gitt meg veldig god kontakt med Heather,
noe jeg vanligvis ikke får så fort.
Ikke?
-Beklager! -Lille venn.
Å dele dette med henne og forberede henne
ved å fortelle om mine erfaringer har skapt et nært bånd mellom oss.
-Du er morsom. -Vil mamma ha juice?
Det vil hun. La oss skåle for dette.
For babyer.
-La meg sjekke om dette er mitt. -Ja.
-Ja, dette er eplejuice. -Ja.
-Kan ikke gi den gravide dama champagne. -"Bre ga den til meg!"
Ålreit, skål.
-Skål! Jeg vil savne deg sånn. -Jeg også.
-Føler du deg klar? -Klar, men også spent og nervøs.
Det blir en helt ny hverdag med en nyfødt.
Tiden flyr. Plutselig skal jeg introdusere fast føde.
-"Allerede? Fast føde?" -Fordi han er seks måneder?
-Ja. -Kjære vene.
Det er så sprøtt.
Hvor fort bør jeg begynne å jobbe igjen?
Ta deg god tid, for du får aldri dette tilbake.
Han kommer om en og en halv uke, eller gudene vet når.
-Du må holde meg oppdatert. -Jeg skal tekste deg.
-Han er så søt. -Ja. Dette er den gøyale delen.
-Du er så søt. -Og så blir de til små monstre.
-Ja. -Han er så søt!
Ja? Hva sier du? Ja!
Mamma!
Mamma?
-Mamma? -Han sa det!
-Ja. -Har han sagt "pappa"?
Nei.
-Se på ham. "Nei." -Ja! Du er mammas gutt.
-Du er mammas baby. -Mamma sin.
-Er du klar? -Jøss.
4 SOVEROM - 6 BAD - 600 KVADRATMETER
PRISANTYDNING
PROVISJON
Jøss. Og vinden i håret?
-Vent. -For et sted.
Dette må være den fineste leiligheten i Sør-California.
Jeg tar to.
Det er faktisk to av den.
En ved siden av. Hundre millioner totalt.
Brett inviterte meg til denne vakre toppleiligheten, og den er flott.
Men jeg tenker forretninger
og på potensielle klienter som kan være interessert i denne leiligheten.
Eiendomsmarkedet er kaotisk nå.
Renta er veldig høy, og et salg på 50 millioner
ville sende meglerhuset i retningen vi trenger å bevege oss.
Fire meter under taket, noe som er helt unikt for leiligheter i LA,
så la oss starte der.
Overflater i verdensklasse. Calacatta Gold-marmor her.
-Skap uten håndtak. -Man bare dytter.
Men du kan åpne dem med rumpa. Se nå.
For en flott bakende du har.
Hun åpner to om gangen med den rumpa. Her er kjøkkenet. Privat heis.
Privat garasje med plass til tre biler og eget venteområde for gjester.
-Du store. -Leveres med Wolfgang Puck.
Når som helst?
-Ja. -Han tuller.
Det er helt utrolig.
-Fire meter under taket eller to av… -Eller tre av Brett.
-Sju av meg. -Dobbelt så mye som meg.
Den har fire soverom og seks bad.
Den er 600 kvadratmeter innvendig og 185 kvadratmeter utvendig.
-Er det tilgang til basseng? -Ja, det er et fantastisk basseng nede.
Se på utsikten, Chelsea.
-Jøss. -Rett på Hollywood-skiltet.
Du har snødekte fjell, og observatoriet, som ser vakker ut om natten.
Du ser hvert eneste ikoniske landemerke de promoterer Los Angeles med.
Ja, ikke sant? Kjenn vinden.
Føningen min blir blåst ut.
Jeg må jobbe litt, sende noen e-poster, så føl dere som hjemme.
-Huset er deres. -La oss ta en titt.
Dette er hovedsoverommet.
Og for et fantastisk soverom.
Jøss.
Soverom med egen stue. Det er livet.
Livet!
Så går du og mannen din og skyver opp den fire meter høye skyvedøra.
Jøss. Før vi går videre, se her.
Kjære vene. Gjett hva jeg tok med meg i dag?
-Babyen din! -Innvielsen hennes. Vi bør døpe henne.
Er disse…
Det ser ut som de… Skal de egentlig…
-Nei! -Nei? Skal de ikke ligge inntil?
-De ser ut som om de skal ligge inntil. -Vi holder på å bli kjent.
-Uansett… -Gratulerer med dagen.
Det var fantastisk. Mannen din er nydelig.
Moren din er nydelig. Hele familien din var fantastisk.
Jeg har aldri sett deg så vakker.
-Jeg bare stirret på deg. Alt var perfekt. -Takk, kjære deg.
Bortsett fra samtalen på slutten der.
Jeg er ikke enig med Nicole, men jeg føler med alle
som føler seg skjøvet utenfor.
Det spiller ingen rolle. Når folk slenger dritt…
Ja.
Om jeg så har kjent dem i 20 år, jeg er ikke enig.
Så det bare…
Alt sporet av fullstendig, for hun følte at alle gikk mot henne.
-Jeg forstår det. Jeg tror ikke noen… -Alle er så jævla følsomme.
-Ja. Vi har en gjeng persilleblader. -Ikke sant?
Samtidig tenkte jeg på Nicoles mentale helse.
Jeg tenkte: "Går det bra med henne?"
Når du nevner mental helse, er jeg enig i at det er viktig.
Jeg vil aldri at noen skal…
-Om det er berettiget eller ikke… -Ja.
…vil jeg ikke at noen skal føle seg alene. Jeg får vel snakke med henne.
Høre om det går greit med henne.
-Vi må be Emma og Chrishell kutte ut. -Jeg kan snakke med dem.
Vi må oppføre oss som voksne og ordne opp i dette.
Tror du virkelig vi kan klare å bygge den pokkers broa?
Jeg sa ikke det.
Jeg sa bare vi må snakke med Emma og Chrishell om å dempe seg.
-Snakke med Nicole… -Hallo?
-Å søren! -Vi må finne Brett.
Han vil tro vi har flyttet inn.
-Pokker. Kom. -Jeg trodde også det.
-Det var gøy å leke familie. -Det var…
Jeg slo nesten meg selv ut!
-Amanza! -Herregud.
Det gjorde kjempevondt.
Hvorfor sa han ikke at vi måtte åpne den?
Ok.
-Gikk det bra? -Det går bra.
OPPENHEIM-GRUPPEN - EIENDOMSMEGLER
-Hei! -God morgen!
-Du fyller på kaffetrakteren! -Ja, for ingen av dere gjør det.
-Godt å se deg. -Det er sant. Hei.
-Hei, kom hit! -Hallo.
Så hyggelig at du fyller på kaffe for oss.
Jeg fyller bare nok til meg selv, så jeg er vel like ille som alle andre.
-Jeg har gode nyheter i dag! -Fortell.
-Kjempegode nyheter. -Ja?
Gjett hvem som fikk et oppdrag til 8,5 millioner dollar i Malibu?
Chelsea?
To tomler! Og en glitrende dress.
Bra jobbet.
-Fortell mer. -Jeg er kjempeglad.
-8,5 millioner? Bra jobba. -Ja, det er en klient…
Vi har vært venner en stund. Han kjøpte seg et hus,
men flyttet aldri inn og bestemte seg for å selge det igjen.
Bare se opp for én ting: septiktanker.
Det er antagelig ikke tilknyttet kloakken, men har en tank under oppkjørselen.
Vi må erstatte vår, det koster 75 000 dollar.
Må du ødelegge gleden? La meg signere oppdraget i hvert fall.
-Septiktanker er et problem i Malibu. -Vi kan snakke om det hele dagen.
-Greit, så lenge jeg får sagt mitt. -Ok.
-La meg vise deg den. -Ja.
Den ser omtrent sånn ut nå, men jeg vil måtte style den.
-Den er veldig fin. -Og sjekk utsikten.
Jeg hater denne etasjen, men…
Jeg liker sitio-fliser.
-Gjør du? -Ja.
Det er noe tidløst ved det.
-For meg er det utdatert. -Ja, men det vil komme tilbake.
-Som T-skjorte under vest. -Dette er tilbake.
-Jeg bare erter. -Du er plagsom.
Det kommer tilbake når paljettene kommer tilbake.
-Vel… -Nei da, du er fin.
-Hvordan går det med G? -Alt bra med G.
-De har fått et nytt studio. -Så kult.
Men, ja, alt bra.
Det er godt å høre.
Hva med deg og Mary-Lou?
Det går veldig bra. Vi har vært sammen i åtte måneder.
-Er det sant? -Ja. Se på oss. Vi har blitt voksne.
-Og high five. -Den gir jeg aldri slipp på.
Det er vidunderlig.
Takk.
Det minner meg faktisk på noe.
Lou og jeg inviterte Brett, Mary og Amanza på middag,
og Lou snakket om hvor godt Nicole og Mary har tatt henne imot.
Men hun var ikke like positiv til opplevelsen sin med deg.
Jeg tror hun føler at du er litt distansert eller frekk mot henne.
Hun føler ikke at du er like hyggelig mot henne som Nicole og Mary er.
Hvis jeg skal være helt ærlig, så er jeg ikke…
Jeg har kanskje ikke full respekt for at du er 20 år eldre enn henne.
Du har vært sammen med flere jenter i den aldersgruppen før,
og vanligvis treffer jeg dem over en middag,
og så ser jeg dem aldri igjen.
-Og det har jeg vært ærlig om. -Jeg vet det.
At om det utvikler seg videre, så skal jeg anstrenge meg mer.
Så jeg innrømmer det, og jeg skal skjerpe meg.
Jeg tror ikke det finnes noen av mine venner
hvis mening og aksept og varme betyr mer for henne.
Det skal være sagt.
Det har aldri skjedd at jeg ikke har hilst henne med åpne armer og en klem.
Ikke én gang.
Hun nevnte spesielt Chelseas bursdag.
Hun følte at du ikke var veldig imøtekommende mot henne.
Hva?
Det gir meg lyst til å være ufin.
Jeg har ikke vært det før, kors på halsen.
Men hva skal jeg gjøre?
Det er forvirrende, for da vi traff hverandre i Australia,
skulle alle spise lunsj.
Jeg trodde alle fire, altså deg, meg, Brett og Mary-Lou.
Men hun ble ikke med.
Så hører jeg at hun gråter på telefonen, og det gjorde meg ubekvem.
Det gir meg mindre lyst til å omgås,
for jeg har skjønt at hun ikke digger at jeg er der.
Så hva skal jeg gjøre?
På den ene siden skal jeg ikke ta for stor plass,
på den andre siden er jeg distansert, og hun føler seg ikke velkommen.
Hvordan løser jeg det?
Det er mange ting som skjer her. Og så fulgte du henne ikke på Instagram.
-Kanskje hun… -Jeg følger henne!
Jo, men før. Det kan ha vært tilfeldig, jeg klandrer ikke deg.
-Jeg tror bare hun tok det personlig. -Ja vel.
Dette blir for dumt. Ok. Men det er bare meg.
Jeg prøver å ha forståelse for
at Jason er sammen med en mye yngre jente,
og dette er tydeligvis viktig for henne.
Kom igjen, Jason. Hva er greia?
Vi droppet å få barn sammen,
jeg vil ikke være stemoren til den nye kjæresten din.
Finn ut av dette selv.
Hva skal jeg gjøre? Jeg vil ikke at kjæresten din skal unngå meg.
Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre, men som vennen din,
om deg er enklere at jeg holder meg unna, så skal jeg gjøre det.
Det gjør jeg mer enn gjerne,
jeg respekterer deg nok til å holde meg på avstand.
Om det vil gjøre livet ditt enklere, bare si ifra, så gjør jeg det.
Jeg vil ikke det. Da ville jeg bære nag til henne.
-Hun vet at jeg er glad i deg. -Kanskje det er problemet.
-Hei! Står til? -Bra, og med deg?
Bra. Jeg er Chris, servitøren din. Vil du ha noe å drikke, eller venter du?
-Har du iste? -Ja.
Hibiskus og grønn te. Jeg har også varm te.
-Hibiskus, takk. -Ok.
-Kommer straks. -Takk.
-Vær så god. -Flott, takk.
Bare hyggelig.
-Hei. -Hei.
-Hvordan går det? -Hei!
-Velkommen. Vil du ha noe å drikke? -En krydret skinny margarita.
-Den er god. Kommer straks. -Flott.
Hvordan går det?
Bedre.
Først vil jeg bare si at… Det tok fullstendig av.
-Ja. -Og jeg vet hva du følte etterpå.
Hva mannen din følte etterpå.
Det at Brandon sender meg en melding med "Dra til helvete"…
"Dra til helvete selv", tenkte jeg.
"Du kjenner meg, og du har ikke engang spurt…"
Jeg unnskylder ham ikke,
men det samme som trigget meg, trigget ham også.
Skjønner du? Og du må forstå at det skulle være en profesjonell samtale, men…
Takk.
Jeg trengte bare en venn.
Jeg ble med i samtalen fordi jeg ville…
Jeg hadde hørt at du kalte Emma en sosial klatrer. Jeg ville ikke tro det.
Og jeg tenkte at hvis det var sant, så gir det meg et nytt syn på deg.
Jeg refererte til noe helt spesifikt.
At Emma er mye hyggeligere og mer imøtekommende
når Chrishell ikke er til stede.
-Og jeg beklager… -Du trenger ikke beklage til meg.
Men det har vært tøft, for jeg føler alltid at jeg går inn i løvens hule.
"Hva må jeg forsvare i dag?"
-Ja. -Hva må jeg… Du vet.
Chrishell slipper unna med alt. Jeg sier én ting og blir brent på bålet.
Det virker som det eneste målet deres er å ødelegge og rive meg ned
på en så stygg måte som mulig. Og det er…
Dette må du aldri si til dem, men de har klart å bryte meg ned.
Jeg vil ikke gi dem tilfredsstillelsen, men de har klart å knekke meg.
Og jeg er ikke lett å knekke.
Det er leit å høre.
Jeg har kjent Nicole lenger enn Chrishell og Emma.
Hun var en av de første meglerne i Oppenheim-gruppen.
Å se ansiktet til Nicole, se hvor såret hun er,
og høre henne si det, det gjør vondt.
Du skal ikke føle deg mobbet. Jeg beklager at jeg ikke støttet deg.
Takk.
Jeg syntes Nicole tok feil, men nå har det gått helt over styr,
og det har dratt med seg venner av oss og hele meglerhuset.
Så jeg skal gjøre alt jeg kan, for å skape fred mellom dem.
Jeg har blitt ti år eldre de siste seks månedene på grunn av dette.
Jeg tuller ikke. Det har tatt årevis av livet mitt.
Du ser bra ut, så før eller etter du fikset ansiktet?
-Før jeg omorganiserte ansiktet? -Kan vi gjøre det? Jeg trenger Botox.
Men aller viktigst, er alt bra mellom oss?
-Ja, alt er bra mellom oss. -Ok.
-Du får gå først. -Jeg skal gå først.
-Vent! -Jeg går her bak.
-Søte fisker! -Gå forsiktig i de skoene!
-Emma hopper over alt som ser farlig ut. -Bare vær forsiktig.
5 SOVEROM - 4,5 BAD - 420 KVADRATMETER
Så vakkert!
Hei, damer.
-Hei! -Hvordan går det?
-Dette huset kler deg, Jason. -Takk.
Den ultimate ungkarskåk.
Vurderer du å kjøpe det? Det er veldig deg.
Vel, jeg har snakket med James, og jeg vet ikke om han ville solgt det.
I så fall ville det kostet 100 millioner, men jeg tror han vil donere det til LACMA.
James Goldstein er en vellykket forretningsmann.
Han kjøpte huset for 50 år siden. Det er et av verdens mest ikoniske hus.
En rekke filmer og TV-serier er spilt inn her,
blant annet Den store Lebowski.
John Lautner er nok den mest berømte arkitekten i LA.
Det visste jeg.
Frank Lloyd Wrights fremste elev. Og dette er nok hans mest berømte hus.
Så han ønsker å vise fram huset.
Du hadde nok en grunn til å ta oss med hit.
Han tilbød oss å ha Oppenheim-gruppens 10-årsjubileum her.
Så vi får en omvisning, selv om vi ikke får selge det.
Jeg er glad bare for å få en omvisning.
Dette er kanskje favoritthuset mitt i LA.
-Og jeg ville vise dere det også. -Kult.
Selve huset er bare 460 kvadratmeter, men klubben er 1000 kvadratmeter.
-Hva sa du? -En 1000 kvadratmeter stor klubb?
Den vil vi se.
Det har vært ville fester her.
Kom igjen! Jeg er spent på å se hvordan 100 millioner ser ut.
Ålreit, kom igjen.
Husk at dere betaler for arkitektur i dette huset.
-Ikke krasj i glasset, damer. -Jøye meg.
Moro.
-Stå i hjørnet. -Dette er som Titanic!
-Ta et skritt tilbake. -Minner om det gamle huset ditt, Jason.
-Se nå. -Den åpner seg.
Den åpner seg! Herregud!
-Se hvor kult skapet er også. -Det er det virkelig.
-Å ja! Fantastisk. -Kult, hva?
Kjære vene.
Jeg elsker Clueless-skapet. Alle ønsker seg et roterende klesskap.
Seriøst, kan jeg få nummeret til den som laget det?
-Hva skjer? -Herregud. Det…
Det er så mange skjulte ting her.
-Et boblebad! -Der bør man legge likene.
-En jacuzzi! -For å gjemme liket.
-Er det varmt? -Ja.
La meg vise dere klubben også. Den er opp trappene.
-Går det bra? -Jeg ble litt uvel. Bare gå, jeg kommer.
-Er du sikker? Skal jeg bli hos deg? -Jeg føler meg rar.
Jeg kommer snart. Jeg bare setter meg litt.
Jeg har hatt mye smerter i det siste, og jeg vet at jeg må undersøke det,
men det har blitt verre.
Nå har det blitt så ille at jeg ikke klarer å gå rundt,
så jeg er litt bekymret.
Jeg er nødt til å finne ut hva som skjer med kroppen min.
-Går hun og prøver klærne hans? -Og selger de beste.
-Club James! -Club James!
Er dere klare?
-Jøss! -Jeg elsker betongen.
-Industrielt og brutalistisk. -Jeg elsker det!
Jeg elsker det.
Se på DJ-båsen!
-Å ja. -Ja.
Hvem vil ha en drink?
-Bartender til tjeneste. -Jeg vil ha!
Los Angeles! Er dere med?
-Ja! -Og så hopper de.
Du får definitivt ikke barn om du har en egen klubb i huset.
Eller kanskje det er genialt.
Du trenger aldri barnevakt, for du er alltid hjemme og har ingen innetid.
Veldig bra.
-Takk. Likte du settet mitt? -Veldig bra sett.
-Jøss. -Hei, James.
-Hei, Jason. -Står til?
HUSEIER
-For et kontor! -Vi har sett alt.
Mannen, legenden!
Jøss, for et heftig kontor.
Det er en glede å møte James,
som har bygget det mest ikoniske huset i hele Los Angeles,
men samtidig vet jeg ikke egentlig hvem han er.
La oss gå ut og se på bassenget.
-Greit. -Takk, James.
Jason spretter rundt med joggeskoene sine, mens vi bare…
Jeg vil ha et bilde.
-Emma, ikke gå ut dit. -Hva gjør du?
Vi skal ta bilde av henne på kanten.
Det er verdens mest storslagne kant!
Den er skjev, hvordan skal hun gå på den?
Den er skjev, Emma.
-Du er gal. -Den er skjev, du kan ikke stå der.
-La meg se om du kan. -Nei, den er skjev.
Hyggelig å kjenne deg.
-Emma er sprø. -Det går an.
-Den er litt skjev, men det går an. -Herregud, hun er gal.
Ta et bilde av meg!
Mine damer og herrer, dette er Emma rett før hun døde.
-Fikk du tatt det? -Jeg tok det.
Damer, la oss gå inn og se til Chrishell.
Går det bra med deg?
Ja, jeg tror det. Hvordan var resten av omvisningen?
-Det var fint. -Ja?
Huset er nydelig. Og klubben er vanvittig.
-Seriøst? -Vanvittig.
Jeg må snakke med James.
-Takk, J. -Ok, folkens.
Kan jeg be dere om å gjøre meg en tjeneste
om en situasjon på kontoret?
Jeg har snakket med Nicole,
og jeg sa til henne at hun startet det, og nå har det gått over styr.
Ja.
Men det kommer aldri til å roe seg
hvis ikke folk kan dempe seg litt. Og man kommer langt med å si unnskyld.
Det lærer jeg barna mine. Om du sier unnskyld, blir ting kanskje…
I det minste ikke.…
Man trenger ikke være bestevenner,
men man bør kunne komme på jobb uten å måtte gå på nåler.
Det viser at du er en rasjonell person.
Den som tar initiativet, er den som har…
-Størst baller. -Ja.
Akkurat. Jeg spurte Nicole om de store ballene hennes hadde krympet til rosiner.
Men det er bare så jævlig… Det er teit og barnslig.
-Ja, men jeg… -Det holder nå.
-Jeg synes det var morsomt. -Nei. Det er ikke morsomt lenger.
Det er ikke morsomt, for det påvirker
den mentale helsen til alle, ikke bare de involverte.
Det påvirker meg, det påvirker Mary, Jason, kontoret, meglerhuset.
Det høres ut som jenter som slenger dritt for å være kjipe.
Sånne små dumme, barnslige kommentarer må ta slutt.
Men hun begynte. Hun skapte denne krigen.
Jeg sa det. Jeg så henne i øynene og sa at hun begynte.
Jeg snakker bare for meg selv.
Jeg blir stressa bare av å snakke om Nicole.
Hun kan si eller gjøre hva hun vil, men det vil ikke føre til noe godt.
Nicole har startet drama med veldig mange.
Hun har kommet etter meg, og nå er hun etter Emma.
Og det blir bare styggere.
Som man reder, ligger man.
Jeg er en slags nesten-tredjepart, men dere er mine nærmeste venner.
Og hun kom med den kommentaren for å såre deg.
-Absolutt. -For å såre deg.
Og målet ditt da du kommenterte Nicole, var å stikke og drepe og såre.
Og hun fikk vondt. Så du må be om unnskyldning for…
Unnskyldning?
Det ble sagt mye stygt,
og den eneste hensikten var å prøve å såre hverandre.
Latterlig. Jeg trenger ikke å bevise noe.
-Jeg skjønner hva du mener… -Jeg mener ikke det!
-Å gud. -Jeg gidder ikke.
-Seriøst. -Herregud.
Vil hun angripe meg? Jeg trenger ikke å bevise noe.
-Folk må si sannheten. -Kutt ut pisspreiket!
Så jævla følsomme.
Jeg orker ikke mer.
-Jeg er stressa nok fra før. -Går du?
-Jeg gidder ikke å bli involvert. -Perfekt!
Jeg kommer til å få panikkanfall. Jeg må dra. Jeg orker ikke dette!
Vent!
Tekst: Marie Wisur Lofthus