Üdv! Kaphatnánk még három tequilát? Vagy négyet. Inkább négyet.
Bre!
- El akarod venni? - Hát…
Ha olyan ideges vagy, hogy nem iszol…
Ja, most nem megy.
- Bre! Beszélhetnénk egy kicsit? - Persze.
Megeszem ezt a kihűlt steaket, mert valaminek fel kell szívnia a piát.
Egyértelműen rosszul indítottunk,
és szeretnék bocsánatot kérni, mert támadólag léptem fel.
És tényleg nagyon sajnálom, hogy kimondtam azokat a dolgokat.
Aha.
De őszinte kapcsolatot szeretnék veled, és tiszta lapot,
hogy kiderüljön, kijövünk-e egymással, és ezt eddig nem ajánlottam fel, de…
Szóval pontosan miért is kérsz bocsánatot?
A mondás szerint ha jót nem tudsz mondani, akkor hallgass.
Nem tudtam jót mondani, de mondtam valamit,
és szeretném, ha tudnád:
nem kell aggódnod, hogy beszédtéma vagy,
nálam vagy bárki másnál.
Elég sok itt a bizonytalanság.
Megnéztem egy házat Amanzával,
és a támogatónak szánt beszélgetésben
Amanza azt mondta… hogy te úgy érzed, csak hírnök vagy,
és kimondasz olyan dolgokat, amiket mások nem mernek.
Tudni akarom, hogy ki savaz.
Szerinted savazott valaki mostanában?
Amanza szavaiból úgy vettem ki, hogy…
- De ki savazna? - Azt nem mondta.
Azt mondtam, hogy Chelsea hírnöknek érzi magát,
mert csak ő elég tökös ahhoz, hogy kimondjon dolgokat.
Megkérdezte, ki savazza, de én…
De tudod, hogy ki az?
Azt tudom, hogy Chelsea mit mondott a szülinapi buliján.
De mondott neveket?
Csak azt, hogy mások ezt mondják és gondolják…
Akkor ez bárki lehet.
Amit én mondtam, az az, amit mindenki gondol.
És ezt egyénileg mondták neked?
- Mindenki, Maryt leszámítva… - Mary nem… Oké.
…mondott valamit Breről.
Szóval amikor láttam, hogy Emma és Chrishell közeli viszonyba került vele,
reméltem, hogy őszinte a kapcsolat.
Engem feszítettek keresztre, mert kimondtam azt, amit mások gondolnak.
Ez már a múlté.
Most már senki sem ítélkezik felette, de mielőtt megismertük volna…
Mindenki tett megjegyzéseket.
Csak annyit mondok, hogy amikor a céghez kerültél,
megismerhettek, és a tények alapján alakíthatták ki rólad a véleményüket.
Szóval most már nem szólnak le?
- Mostanában nem hallottam semmit. - Oké.
Annyira nem, hogy azt mondtam: „Kedvelitek őt?
Király.”
Egy kicsit el is gyötört a dolog,
mert úgy éreztem, hogy ha ők is azt mondják, akkor az,
amit én mondok, nem jönne ki olyan gázul.
Úgy voltam: „Hé, ribik, látom, hangnemet váltottatok!
Köszi, hogy beültettetek a hintába! Azt hittem, hogy egyetértünk.”
És te még mindig ugyanúgy érzel?
- Téged illetően? - Igen.
- Nem érthetek egyet mindenkivel. - De ezt nem is várom el.
Azt szeretnéd, hogy megváltozzon a véleményem arról, hogy…
- Nem. - Akkor mit szeretnél?
Nem tudom, hogy túlléphetek-e ezen, mert úgy érzem, komolyan mondtad.
Nem akarok visszakozni, letagadni, hogy ezt mondtam volna.
Mert tényleg mondtam.
És sajnálom.
Értékelem a bocsánatkérésedet.
De nehéz előrelépni valakivel,
akinek ilyen erős véleménye van a helyzetemről,
szóval nem tudom, hogy túlléphetek-e ezen.
HOLLYWOODI INGATLANOSOK
Menjünk át a szomszédba!
OPPENHEIM GROUP INGATLANÜGYNÖKSÉG
Izgalmas dolgot fogok mutatni.
Úristen!
Ez itt az új iroda.
- Ez elképesztő! - Hatalmas!
Nagyon világos, szinte ragyog!
Tíz éve nyitottuk a szomszéd irodát.
Nem gondoltuk, hogy ennyire sikeresek leszünk. Ti is és mi is.
Még maradhattunk volna, de ti többre vágytatok.
Nagyobbra, jobbra. Most megkapjátok. Remélem, visszahozzátok az árát.
Bírom, hogy Jason ránk tolja a felelősséget, hogy adjunk bele mindent,
hogy ő kifizethesse a felnőtt játszóterét.
Nehéz idők járnak, ezért keményen kell dolgoznotok,
hogy ez megtérüljön.
Elmondom, mit csinálunk majd itt,
mert ez lesz az ország legőrültebb irodája. Felejtsétek el az ingatlant!
Nincs még egy iroda, ami ilyen menő lesz!
Először is, a legfontosabb:
itt, ahol állok, lesz egy négyméteres bárpult.
- Nem a legfontosabb. - A legfontosabb?
- Italok a falban. - Este hatkor nyit.
- Vagy ha eladsz egy házat. - Kongatás helyett iszunk.
Jó. Megegyeztünk.
Ez a fal is tök menő lesz.
Egy teljes Samsung tévéfal, vintage keretekkel.
Hatalmas, csodás csillárok.
Még az a nagy oszlop is meg lesz dizájnolva őrületes fényekkel.
És egy pad lesz az alján.
Ide biliárdasztal kerül.
- Lesz shuffleboard, videojáték… - Mi?
- Zenegép. - Negyeddollárosokkal térül meg.
És egy brutál jó DJ-pult a sarokban.
Ez annyira túlzás, hogy még fel sem tudom fogni.
Én ilyen dolgokat biztos nem tettem volna az irodámba.
Nem tudom, így hogy fogunk dolgozni.
Az ügynököknek dolgozniuk kell, nem játszaniuk.
Jasonnek mindig volt egy icipici Napóleon-komplexusa.
És a lényeg, hogy itt van hely négyszer négy asztalnak, 16-nak.
Most tízen vagyunk.
Így további ügynökök csatlakozhatnak hozzánk.
Többen leszünk.
Mikor fejezik be a munkát?
- Hamarosan. - Előbb, mint hinnétek.
Remélem, izgatottak vagytok.
Most egy ügynökség sem költ a dolgozóira.
Minden ügynökség irodákat von össze,
és leépítésbe kezd, az egész országban.
Már így is szembeszélben dolgozunk,
és most azt kérem, hogy hozzatok még több ügyletet, még keményebb munkával.
Nem tört meg minket a magas kamatláb, az új villaadó,
sem a környékbeli építési korlátozás.
Nem gyötört el minket az sem, hogy elvesztettünk 30%-nyi…
- Ó, bocsi! - Aha.
Akkor inkább ne most kérjünk magasabb jutalékot?
Most erre költünk.
- A jutalékfelosztásunk még rosszabb lesz. - Igen.
De remélem, hogy várjátok az új irodát. Nem akarok ünneprontó lenni.
Persze, izgatottak vagyunk, de elég nagy a nyomás.
Sokat gondolkodtunk, és rájöttünk, hogy magasra tettétek a mércét.
- Szia, édes! - Szia!
ROMAIN MARY FÉRJE
Ha nem készülünk el időben,
- vele lehet beszélni. - Ügyes!
Szerettem volna, hogy eljöjjön és kimérjen valamit,
hogy van-e hely kialakítani egy kis babarészleget,
Heathernek, nekem, Brenek…
- Igen. - Mary!
- Nincs. - Nincs?
- Nem érted? - Nem figyeltél elég jól.
Ja, nem érti. Ő érti.
- Várj, hogy érted ezt? - Mi?
Úristen!
Lassan esett le nekik.
Ez az!
- Istenem! - Akkor van hely?
- Szent ég! - Úristen!
- Lassan kapcsoltunk. - Úristen!
Kell a harang, Jason! Kell a harang!
Köszi, hogy elmondtátok.
Azt hittük, mi teszünk nagy bejelentést, de…
Elloptátok a show-t!
- Igen! - Bocsánat!
- Nagyon örülünk nektek. - Köszi!
Ki hitte volna, hogy a babák megmosolyogtatnak?
- Két frozé. - Jól néz ki.
- Szia! - Helló, cicuskám!
Mi a helyzet? Levegyem a kesztyűmet?
Tudomásomra jutott, hogy a születésnapi beszélgetésünket kiteregetted Brenek.
Bre nagyon feldúlt volt, mert azt hitte, hogy még mindig megszólják,
pedig ez nem igaz, és…
Nem mondtam, hogy még mindig ez van.
És őszintén szólva, amikor meséltem Brenek a beszélgetésünkről,
igazából csak a te válladról akartam levenni a terhet.
- Hogy ne csak rád legyen mérges… - Hanem mindenkire?
Hát… nem.
Azért mondtam el, mert bíztam benned,
és most magyarázkodnom kell a többieknek,
hogy miért vagyok én a szócsövük, és miért mondtam ezeket,
mert te nem bírtad ki, és elmondtál valamit, amire nagyon érzékeny.
Nem gondoltam, hogy ez titok.
Amikor ez elkezdődött köztem és Bre között,
mondhattad volna, hogy:
„Hé, Bre, nem Chelsea az egyetlen, aki így érez.”
- Még Palm Springsben is… - A szülinapodig nem tudtam,
hogy más is beszél erről.
- Nem tudtad? - Ez nekem új volt.
Tényleg nem tudtad?
- Nem hallottam. - Ez hazugság.
- Tudtad, mert mindenki… - Ha a szemedbe nézek,
- és úgy mondom, hogy nem tudtam… - Édes…
…akkor ne gyanúsíts azzal, hogy hazudok!
De tudtad. Együtt gugliztunk rá Brere és a helyzetére.
- Bocsi. - Képzelődsz.
- Nem. Komolyan. - Guglizás?
Honnan tudtál a helyzetéről?
Azt kérdezed, honnan tudtam a gyerekéről?
Igen.
Honnan tudom, hogy február van?
De tudtad, hogy mások is így éreznek.
Chelsea dühös, mert ásott magának egy gödröt,
és most ki kell másznia belőle.
Csak úgy tud kicsit feljebb jutni,
hogy behúzza a sarat másoktól, hogy magasabban álljon.
Erre vállalkoztál, amikor beléptél a céghez.
És amióta a családunk tagja vagy, eléggé sok a dráma.
Nem kell, hogy családtagnak érezd magad.
Nem vagyunk egy család. Nem azért léptem be.
Tudom, hogy kik a családtagjaim,
- és a családom… - Mázlista!
…nem azon alapul, hogy aláírtam egy szerződést.
Ez nem jelenti, hogy ez a családom.
- Azt hittem, segítek. - Megnyíltam.
- Csak kavartad a szart. - Nem ez volt a célom.
Szerintem nem érti a tettei következményeit.
Amanza utálja a konfliktusokat, és azzal, hogy el akarja kerülni őket,
hogy a felelősséget is elhárítsa azért, amit mond,
másokat sároz be,
hogy balhét okozzon, és ő felülemelkedhessen.
Nagy gondok vannak köztünk, lányok között az őszinteséggel.
Te arról papolsz,
hogy megpróbálod összehozni az embereket.
De aztán megfordulsz, és leribizel másokat.
Képzeld, sosem mondtam, hogy békéltető leszek.
Azt mondják, közvetítő vagyok. De nem.
Ha elég erős a meggyőződésem, akkor kiállok amellett.
Úgy éreztem, hogy kavarsz, és ismerlek annyira, hogy így érezzek.
Ott volt a Nicole-os ügy is. Nem tudtam, hogy hol állsz.
Mondtam, hogy Nicole kezdte, de leállítottalak titeket.
Szerintem jól tettem.
Nekem úgy tűnik, hogy te szélkakaskodsz,
attól függően, hogy épp kivel beszélsz. Ha Emmával vagy,
azt mondod: „Nicole tévedett.”
Nagyon nehéz elhinni, hogy bárki őszintén beszél,
és elmondja az igazságot. Amúgy nem lenne szélkakaskodás.
Néha nagyon összezavar, amit csinálsz.
- Pedig nem zavaros. - De.
Nem jó olyan helyzetben lenni,
ahol valaki letagadja azt, amit tudom, hogy kimondott.
Szóval mikor eljöttünk ide,
és úgy gondoltad, hogy kavartam a szart, és besároztam másokat,
az miben más, mint az, amit te az előbb mondtál?
Vagy csak teszel rá?
Azon vagyok.
Nem nagyon érdekel.
De tényleg.
Ez a beszélgetés rávilágított pár dologra, amit talán nem tudtál.
És figyelj!
Ha az emberek információt kérnek, ne félinformációt adj nekik!
Mondj el mindent, vagy meg se szólalj! Ez leegyszerűsíti a helyzetet.
- Biztos? - Igen.
- Bevált nálad és Brenél? - Maradj ki ebből!
Akkor te is maradj ki belőle!
Én nem ütöm bele az orromat mások dolgába.
Nem úgy tűnik.
GRACIE CHRISHELL KUTYÁJA
- Szia! - Szia! Úristen!
Nagyon csini vagy.
Hoztam egy kosarat, tele pléddel.
- Hogyhogy? - Helló!
- Ó, rózsaszín! Emma! - És mamusz, nagyon kényelmes!
Most tudtam meg, hogy műtétre lesz szükségem,
mert van egy hatalmas ciszta az egyik petefészkemen,
és ha kifakad, akkor lehet, hogy ki kell venni a méhemet.
Ez nagyon cuki!
- És a kosár is édi. - Használhatod.
- Honnan van ez a kosár? - Tedd bele Gracie pár cuccát!
- Málnás. - Ezt meggyújthatjuk.
De jó, hogy… Köszi, hogy megmutattad a fenekedet!
Bocsi!
Próbáltam az egyik gyertyával a másikat meggyújtani.
Oké, megvan a gyertya. Kaptál egy lapot és egy villantást.
Milyen jó barát vagy!
„Nagyon szeretlek,
és mindig melletted leszek, bármit is hozzon az élet,
amíg nagymamaként együtt nem lakunk majd az idősotthonban,
hogy esténként borozgassunk.
Szeretlek: a te dilis barátnőd.”
- Szeretlek! - Én is!
Köszönöm, ez nagyon édes, és feldobta a kedvemet.
Ma reggel megijedtem, mert felébredtem, és…
valami folyadékot láttam.
Kiborulva hívtam az orvost.
Azt mondta, hogy a petefészekciszta felborítja a szervezetem egyensúlyát.
- És ez kikészíti a hormonjaimat. - Persze.
Egyre ingerlékenyebb vagyok.
Mostanában sokkal hamarabb kiakadok emberekre,
és ez nem én vagyok, tudod?
Úgy érzem, hogy túl nagyok az elvárásaim a…
Nem tudom.
Túl nagy stressznek teszem ki magam,
hogy minden rendben legyen.
És ez nagyon nehéz helyzet,
mert az élet sok akadályt gördít eléd,
és szinte mindennap csalódást kell átélnem,
mert nem úgy reagálok, ahogy kellett volna.
Nem akarok emberekre ráripakodni. Nem akarok…
Tudod, néha…
Mindegy. Csak ráripakodok emberekre, és ez nagyon gáz, tudod?
Mindig itt motoszkál a fejemben.
Nem tudom kimondani.
Mit?
Azt akarom érezni, hogy a szüleim büszkék rám.
- Bocs, nem akarok sírni. - Ugyan!
- Ne szomorkodj! - Jól van.
- Bocsi. - Ugyan!
Gyere, bújjunk össze a pléd alatt!
- Figyelj! Büszkék rád! - Annyira stresszelek!
Persze, értem.
Biztos, hogy büszkék rád. Viccelsz?
Ölni tudnék, hogy ilyen lányom legyen. De komolyan.
Amikor legutóbb kórházban voltam…
akkor halt meg az anyukám, szóval ez az egészségügyi gond
mindent más megvilágításba helyez.
Nem élnek a szüleim.
És mindaz, ami történt azóta, hogy meghaltak…
Azt szeretnéd, hogy láthassák,
mert érdekel, hogy mit szólnának hozzá.
Egy pillanatra se gondold azt,
hogy ennél jobb ember is lehetnél!
Pedig lehetnék.
Sokat gondolkodtam.
A szüleid lenéznek rád, és nagyon büszkék arra, amit elértél,
arra, hogy ilyen nő lettél.
Nem tudom.
Mindig van egy hang a fejemben: „Ne változz meg!”
Mintha csalódást okoznék a családomnak.
Bocsánat.
FORRÓ JÓGA
Lefelé néző kutya pozíciót veszünk fel.
Félúton kilégzünk.
Kidurrannak a cickóim!
A könyök a mellkasnál van.
Ki fognak durranni!
Ajjaj! Ez nehéz!
Ülő pozíció, bebillentjük a medencét.
Ez ellazítja a derekunkat.
Nekem az arcbőrömet lazítja fel.
- Kikészít. - Kijön belőle a Botox.
Félholdállás. Homorítjuk a hátunkat.
Kilégzés, harcos kettes póz.
Mindig is tetszett a forró jóga, de a baba miatt
most még jobban szeretnék foglalkozni magammal testileg is lelkileg,
így pont erre a magánórára volt szükségem.
Nagylábujjak össze! Az új irodánkba egy jógastúdió is kellene.
Jason megfeledkezett erről.
Ja.
Szerinted aggódik amiatt, hogy ennyi pénzt elköltött?
Nem úgy tűnik.
Sosem követi a szabályokat. Mindig sikert arat, de…
- Mikor hallgatott ránk Jason? - Namaste!
- Namaste!
Az irodai békére.
Mindenkinek namaste, és akkor nyugi lesz.
- Szia! - Helló!
- Hogy vagy? - Jól.
Mi a baj?
Beszélnünk kellene.
- Jesszus! Miről? - Adódott egy kis gond.
- Köszönjük! - Köszi!
- Szívesen. - Ez jól jön.
Tudod, nemrég volt az évfordulós buli.
Bre odajött hozzám, és nagyon feldúlt volt.
Állítólag Amanza azt mondta neki,
hogy azt mondtad, a szószólónk vagy,
azzal kapcsolatban, amit Bre kapcsolatáról gondolunk.
Mindenkire gondoltam, kivéve Maryre.
Mielőtt idekerült volna az irodánkhoz,
mindenki úgy volt vele, hogy ez egy elég egyedi helyzet.
Ennek én adtam leginkább hangot, a legőszintébb módon.
Szerintem Amanza is ezt tette.
- Igaz. - Aha.
És ezt számon is kértem rajta a minap. Megkérdeztem, hogy hol áll.
Szerintem ez a legfőbb kérdés.
Minden mellett? Ez így működik?
El kell jutnom oda, ahol te vagy.
Nemrég beszéltem Chelsea-vel,
és nagyon ki van bukva, amiért azt mondtam Brenek,
hogy hírnöknek érzi magát.
Azt mondta, hogy csak rontottam a helyzeten.
„Csak kevered a szart, maradj ki a többiek dolgából!”
Ez elég goromba volt.
Közel állunk egymáshoz.
- Tudja, hogy senki sem savazza Bret. - Ezt világossá tehette volna.
Mondhatta volna: „Tudod, hogy milyen Chelsea.”
De ehelyett azt mondta:
„Az emberek ócsárolnak a hátad mögött, és senki nem szól róla.”
Úgy érzem, ez elég nagy kavarás.
Ez lehet egy közös nevező?
- Tudjuk, hogy Amanza is mindig kavar. - Szerintem csak pletykál.
Ha pletykálsz, akkor fontos, hogy jók legyenek az infóid.
Nem tudom, hogy itt mi ment félre,
de valami kimaradt az infóból.
Szerinted túlzottan próbálok közvetíteni emberek között?
- Kavarok? - Szerintem ilyen vagy.
Nem, nem kavarsz.
Szerintem segíteni akarsz másokon. Ez kedves dolog.
Sosem akarsz rosszat,
de a lányok olyan drámázósak, hogy az ilyen ügyekből
elkezd formálódni az őrület hálója. És nem lehet szabadulni belőle.
Nehéz mindenkinek a barátja lenni.
- Igen. - És az is, hogy ne szólj semmit,
ha mindenki barátja vagy.
Szélkakaskodott a Nicole-Chrishell ügyben.
- Az gáz volt. - „Melyik oldalon állsz?”
„Mit gondolsz erről? Kit támogatsz?”
Mond valamit Nicole-ról,
- a következő percben meg rohan hozzá… - Azzal, hogy szereti.
Mint egy szélember, tekereg összevissza, ez nem tetszik.
- Ide-oda. - Igen.
Nem szeretem ezt.
Beszéltünk gonoszkodásról, zaklatásról és semlegességről,
de ő ugyanazt csinálja, csak feszültséget generál.
Ami még rosszabb, mert még képmutató is.
Vicces, hogy az az ember, aki azt mondja, hogy állítsuk le magunkat,
ő okozza a legtöbb bajt.
Ez volt az utolsó, hogy segíteni próbáltam,
mert egyértelmű, hogy nem viszonozzák, csak félreértik és félremagyarázzák,
és ez sehova nem vezet. Megtanultam a leckét.
Kiszálltam.
Ez okos döntés.
Szeretem őket, de kapják be, csinálják egyedül!
AZ O CSOPORT ÚJ IRODÁJA
- Helló! - Mi újság?
- Mi van itt? - Mutatni akartam valamit.
- Megjött a járólap. - Szép.
Hagyjuk néhány hétig akklimatizálódni.
Oké. Mennyi négyzetmétere?
Úgy 130 dollár.
Egy-, két-, és másfél méteres darabokban jön,
és csak az egymétereset tudom használni,
mert halszálkát akarok.
- Egyet használsz fel a háromból? - Igen.
Akkor nem 130 dollár, hanem 260.
Kábé 210-re jön ki, igen.
Választhattunk volna másik fát.
De nekem nagyon tetszett.
Ez itt kábé 100 000 dollár.
Az új Range Roverem kerül ennyibe.
Igen, de ez az iroda központi eleme.
Hát, nincs a központban.
Ezen nem spórolhatunk. Jól fog mutatni.
Semmin nem akarsz spórolni. Mondj egyet, amin spórolsz!
Oké. Itt spórolok.
Ahelyett, hogy gázkandallót tennénk fel, párologtatós lesz.
- Gőz jön ki, ami tűznek tűnik. - Aha.
Ez így 10 000 dollár a 15 000 helyett.
Elég fura erre azt mondani, hogy spórolás. Hogy áll a végösszeg?
- Másfél millió körül leszünk. - Ezt meg se hallottam, haver.
Ez a büdzsénk másfélszerese.
Azért, hogy ezt kitermeljük,
az ügynököknek 80-100 millióval többet kellene forgalmazniuk,
és ez jóval több, mint amit eddig elvártunk tőlük.
Amíg ez nem valósul meg, aggódni fogok, és dühöngeni is.
Nem mondhatjuk, hogy nem költünk arra 75 000-et,
meg 10 000-et arra a kandallóra?
Próbálok felépíteni valamit.
Én meg azt látom, hogy sorban kell behozni milliós házakat,
azért, hogy finanszírozhassuk ezt a projektet.
Ez az iroda segít házakat eladni. Király lesz.
Szerintem Brett túlreagálta.
Minden projektemben dupláztam a büdzsét,
és mindegyiknél velem volt.
Amikor ez a fantasztikus iroda megépül, mert az lesz,
azt fogom mondani: „Én megmondtam.” De ő akarja majd learatni a babérokat.
Menő lesz a biliárdasztal, a bárpult!
- Mennyi a biliárdasztal? - Negyven rongy.
- A kurva életbe! - De tök jó lesz itt játszani.
Úristen, mindjárt behúzok egyet.
Lehetséges még, hogy kiadjuk ezt, és megmentsünk másfél milliót?
- Még nem késő kiszállni? - Nem akarok kiszállni.
Valószínűleg elveszítjük a vevői jutalékokat,
a forgalom kábé a felére esett.
Nem jönnek a kriptósok, a techesek. Szerinted miért kiadó ez a hely?
Mert valaki itt becsődölt. Mi meg három irodát nyitunk.
Két és fél millió dollárért. Hogy lenne ez jó ötlet?
A piac úgyis erőre kap majd. Szóval terjeszkedjünk most,
és amikor jön a fellendülés, két évvel a többi ügynökség előtt leszünk.
Én nem aggódom. Mi vagyunk a legokosabbak.
Majd megoldjuk, és lesz egy jó irodánk.
Eddig is minden bejött, ez is be fog. Hidd el! Össze kell fognunk.
Egy csapatként.
Az voltunk, de ökörségeket csinálsz! Ezzel le kell állnod!
- Szerintem ez nem ökörség. - Jay, ez nyilvánvaló ökörség.
Nem gondolkodsz tisztán.
És ez már túl van azon a ponton, hogy vakon megbízzak benned.
Mindennap itt gürizek, hogy felépítsem ezt az irodát,
te meg beszambázol, és elkezdesz károgni, hogy milyen drága lesz.
Mert senki más nem szól. Önfejű vagy!
Akkor csináld meg te!
A nyolcadáért meg tudnám csinálni.
- Akkor rajta! - Nem. Elegem van!
Mellesleg a klímára 100 rongyot fogok költeni.
Már letettem az előleget.
A feliratot fordította: Petőcz István