Hei. Kan vi få tre tequilashots til? Nei, forresten, fire.
Bre.
-Prøver du å ta shotten min? -Vel!
-Når du er irritert nok til å ikke drikke… -Ja, nei, jeg…
Bre? Kan vi snakke sammen?
Ja visst.
Jeg skal spise denne kalde biffen, for tequilaen i magen min trenger det.
Vi fikk åpenbart en dårlig start, det var min skyld,
og jeg vil be om unnskyldning for å ha gått litt hardt ut.
Jeg er oppriktig lei for å ha kritisert deg.
Ok.
Men jeg vil gjerne starte med blanke ark med deg,
for å se om vi kan gå overens, noe jeg ikke har vært åpen for tidligere.
Og hvorfor kommer du nå og beklager?
Moren min sa alltid: "Om du ikke har noe pent å si, hold munn."
Jeg har ikke hatt mye pent å si, men jeg har likevel snakket,
så jeg vil at du skal vite at du ikke vil være et samtaleemne
hos meg eller noen andre.
Det er mye som skjer her.
Jeg så på en eiendom med Amanza,
og i samtalen med henne om å prøve å ordne opp mellom folk,
sa hun at du følte at du var en budbringer
som sier ting som andre ikke våger å si selv.
-Jeg vil vite det om folk snakker dritt. -Tror du noen gjør det om dagen?
Amanza fikk det til å høres veldig…
-Hvem skulle snakke dritt? -Det sa hun ikke.
Jeg sa at Chelsea føler at hun har vært en budbringer,
den eneste med baller nok til å si det alle tenker,
og Bre spurte hvem, og jeg tenkte…
Men vet du hvem andre?
Jeg vet hva Chelsea fortalte meg i bursdagsfesten sin.
Sa hun noen navn?
-Hun sa at andre sa og tenkte at… -Men "andre" kan være hvem som helst.
Alt jeg sa, var ting som alle andre tenker.
Har de fortalt deg det?
-Alle, unntatt Mary… -Mary har ikke… Ok.
…har kommentert situasjonen hennes.
Så da jeg så Emma og Chrishell bli gode venner med henne,
tenkte jeg: "Håper de er åpne med henne."
Jeg blir uglesett for å si ting som alle andre tenker.
Det er fortid.
I dag er det ingen som dømmer henne, men før vi ble kjent med henne…
Alle kommenterte det.
Men det skal være sagt
at da du kom til kontoret, og folk ble kjent med deg,
så dannet folk seg nye meninger om deg.
Så ingen snakker dritt lenger?
-Ikke som jeg har hørt i det siste. -Ok.
Så lite at jeg har tenkt: "Så dere liker henne? Kult."
Jeg var litt lei en stund,
for jeg følte at om de hadde sagt det,
så ville det ikke låte så bitchy.
Jeg følte at alle plutselig hadde endret mening
og lot meg stå igjen alene. For jeg trodde vi var enige.
Men føler du fortsatt det samme…
-Om situasjonen? -Ja.
-Jeg er ikke enig i alt vennene mine gjør. -Det trengs ikke.
Vil du at jeg må endre mening for at du og jeg skal kunne…
Nei.
Så hva mener du?
Jeg vet ikke om jeg kan glemme det, for du mente det virkelig.
Jeg tar ikke tilbake ting eller nekter for å ha sagt dem.
Jeg sa ting.
Og jeg er lei for det.
Jeg hører deg og setter pris på unnskyldningen.
Men det er vanskelig å skulle være venner
med en som er så negativ til situasjonen min,
og jeg vet ikke om jeg kan legge det bak meg.
Kom, jeg vil vise dere noe.
OPPENHEIM-GRUPPEN - EIENDOM
Vi har noe spennende å vise dere.
Å du…
Det nye kontoret vårt.
-Dette er utrolig. -Det er enormt!
Det er så lyst og fint!
Det er ti år siden vi åpnet kontoret ved siden av.
Vi hadde aldri trodd vi ville lykkes, at dere ville lykkes.
Vi kunne ha blitt der i åtte år til, men dere ville ha mer,
større og bedre, så det gir vi dere. Til gjengjeld må dere levere.
Jeg elsker at Jason legger ansvaret på oss
for å betale for den nye lekeplassen hans.
Det er tøffe tider, og vi trenger enda mer fra dere for å klare det.
La meg gå gjennom hva vi skal gjøre her,
for det kommer til å bli landets feteste kontor.
Glem eiendomsmegling. Fetere kontor vil dere ikke finne.
Det første, og kanskje viktigste, blir en tre meter lang bar akkurat her.
-Ikke det viktigste. -Det viktigste?
Alkohol i veggene.
Den åpner klokken 18.
-Eller om du selger et hus. -En shot istedenfor bjella.
Greit. Bare selg et hus.
Denne veggen er veldig kul.
Vi lager en hel vegg av Samsung-TV-er med vintage TV-apparater.
Digre, fantastiske lysekroner.
Selv denne reklamesøylen vil få et sprøtt design med lys i.
Og en benk som går rundt bunnen.
Et biljardbord der borte.
-Og så shuffleboard, spillautomater… -Hva?
-Og en jukeboks, ja. -Slik får vi pengene tilbake i mynter.
Og så skal vi ha en DJ-bås i hjørnet.
Dette er så storslagent at det er vanskelig å se for seg.
Jeg ville aldri hatt alle disse tingene på kontoret.
Jeg vet ikke hvor mye vi vil få jobbet.
På kontoret skal man jobbe, ikke more seg.
Han har alltid hatt et lite Napoleon-kompleks.
Men aller viktigst er at det er plass til fire rader med fire pulter, 16 pulter.
Nå er vi ti, noe som åpner for muligheten for å ansette flere.
Vi vil ansette flere.
Når skal det stå ferdig?
-Snart. Det vil… -Snarere enn det ser ut.
Jeg håper dere liker det.
Ingen andre meglerhus bruker penger nå.
Alle andre slår sammen kontorer og skjærer ned over hele landet.
Vi jobber allerede i motvind,
og nå ber jeg dere om å tjene mer penger og å jobbe dobbelt så hardt.
Vi må bekjempe høye renter, herskapsshusskatten,
utviklingsbegrensningene i The Hills,
samt det faktum at vi har mistet 30 % i luksusvolum de siste…
-Oi, beklager! -Ja.
Så dette er ikke tiden for å be om høyere kommisjon?
Det vi gjør…
-Nei, provisjonen vår blir dårligere. -Ja.
Og jeg håper dere liker det nye kontoret. Jeg vil ikke stresse dere.
Ja, det er kjempekult, men det legger høyere press på oss,
så vi må også fordøye at forventningene blir enda høyere.
-Hei, kjære! -Hei, kjære!
MARYS MANN
Dere kan kjefte på ham om det ikke blir ferdig.
Bra, Romain!
Jeg ba Romain komme og ta noen mål
for å se om det er plass til et lite barnerom eller noe sånt,
til Heather, meg, Bre…
-Ja. -Mary!
-Nei. -Nei?
-Skjønte du det ikke? -Du gikk glipp av det.
-Ja, han skjønte ikke. Hun skjønte… -Hva?
Herregud!
Det tok sin tid.
Kom igjen!
-Herregud! -Så nå er det ja?
-Fy faen! -Herregud!
-Vi er ikke den skarpeste gjengen. -Herregud!
Vi trenger en bjelle, Jason!
Takk for at dere delte det.
Ja. Vi trodde vi hadde store nyheter, men…
Ja, Mary stjal dagen.
-Ja, ikke sant? -Beklager.
-Vi er så glade på deres vegne. -Takk!
Hvem ante at babyer kunne få Jason til å smile sånn?
-To frozés. -Så nydelig.
-Hei! -Se hva katta kom med.
Hva skjer her? Skal jeg ta av meg hanskene?
Jeg fikk vite at samtalen vi hadde på bursdagen min, ble formidlet til Bre.
Bre var veldig opprørt, for hun trodde at folk fortsatt snakket om henne,
noe som ikke er tilfelle, og…
Jeg sa ikke at folk fortsatt snakket.
Og for å være ærlig, da jeg fortalte Bre om samtalen vår,
var det mer for at ikke alt skulle ligge på deg.
-"Ikke vær sint bare på Chelsea…" -Vær sint på alle?
Det er… Nei.
Jeg sa det fordi jeg stolte på deg, og nå må jeg forklare for de andre jentene
hvorfor jeg snakker på deres vegne og hvorfor jeg sier hva andre har sagt,
fordi du fortalte Bre noe som er et veldig følsomt tema for henne.
Jeg følte ikke at det var en hemmelighet.
Da dette med meg og Bre begynte,
hvorfor sa du ikke da at jeg ikke var den eneste som tenkte det? I Palm Springs…
Det var først i bursdagen din jeg fikk vite at flere hadde sagt ting.
-Det var nytt for meg. -Visste du det ikke, Amanza?
-Nei, jeg har aldri hørt… -Løgn.
Du visste det.
Om jeg ser deg i øynene og sier at jeg ikke visste det,
så ikke kom her og si at jeg lyver.
Du visste det.
Vi googlet Bre og situasjonen hennes.
Du hallusinerer.
-Nei, jeg mener det. -Googlet?
Hvordan visste du om situasjonen hennes?
At Bre hadde et barn med Nick Cannon?
Ja.
Hvordan vet jeg at dette er februar?
Men du visste at det var flere som mente det samme.
Chelsea er opprørt fordi hun har gravd seg et hull
hun nå må komme seg opp av,
og hun kommer seg høyere opp om hun tråkker på andre.
Det er en del av pakka i denne familien.
Og etter at du kom, har det vært mye drama.
Du trenger ikke være en del av familien.
Vi er ikke en familie.
Jeg vet hvem familien min er, og den er ikke basert på…
Heldige deg.
…å underskrive på "Jeg er med i Oppenheim-gruppen".
Dere er ikke familien min, beklager.
-Jeg trodde jeg hjalp. -Jeg åpnet meg.
-Du har gjort ting verre. -Det var ikke meningen.
Jeg tror ikke hun forstår konsekvensene.
Jeg tror Amanza hater konflikter,
men ved å unngå konflikt og unngå å ta ansvar for tingene hun sier,
så dolker hun andre i ryggen og skaper drama som hun ikke tar del i.
Vi har et stort problem med ærlighet på kontoret.
Og du skal liksom være fredsmekleren,
men i neste baksnakker du folk.
Men jeg har aldri sagt at jeg er noen nøytral tredjepart.
Andre sier det, ikke jeg.
Om jeg har sterke meninger om noe, så velger jeg side.
Jeg følte at du var uryddig, og jeg kjenner deg altfor godt til det.
Og når det gjaldt situasjonen med Nicole, visste jeg ikke hvor du sto.
Jeg sa til Nicole at hun startet, og så ba jeg alle andre slutte.
For meg er det veldig ærlig.
Du hopper fra den ene til den andre siden,
avhengig av hvem du snakker med. Når du treffer Emma,
sier du: "Kanskje Nicole tok feil."
Det er veldig vanskelig å vite om det noen sier er sant eller ikke.
Ellers ville det vært veldig enkelt.
Iblant gjør du meg veldig forvirret.
-Det er ikke forvirrende. -Jo.
Jeg ønsker ikke å havne i en situasjon
der noen benekter noe jeg vet at de har sagt.
Så da vi kom hit i kveld,
og du mente at jeg skaper konflikt og dolker andre i ryggen,
er ikke det du nettopp sa, akkurat det samme?
-Eller bryr du deg ikke? -Jeg prøver å la være. Ikke veldig.
Jeg gjør ikke det.
Denne samtalen har fremhevet et par ting som du kanskje ikke visste.
Og vet du hva?
Når folk ber om informasjon, ikke fortell deler av sannheten.
Si alt eller ingenting. Det gjør ting enklere.
-Gjør det? -Ja.
-Hvordan funker det for deg og Bre? -Hold deg utenfor.
Kanskje du burde gjøre det også.
-Jeg blander meg ikke i andres saker. -Virker ikke sånn.
CHRISHELLS HUND
-Hei. -Hei! Kjære vene.
-Så søt du er. -Jeg kommer med kurver fulle av tepper.
-Hva er dette? -Hei!
-Og det er rosa! Emma! -Det er tøfler og koselige saker.
Jeg fant ut at jeg må opereres umiddelbart,
for jeg har en diger cyste på eggstokken min,
og hvis den sprekker, risikerer jeg å miste hele livmoren.
-Så fint det er. Og jeg elsker kurven! -Vi kan bruke dette.
-Hvor fikk du denne kurven fra? -Du kan legge tingene til Gracie der.
-Raspberry Sparkle. -La oss tenne det.
Jeg elsker at jeg får se… Du viser meg rumpa di.
Beklager!
Jeg prøvde å tenne lyset med et lys, men det gikk ikke.
Ok, du tente lyset. Her er kortet og et rumpeglimt.
For en venn!
"Jeg elsker deg kjempemasse og vil alltid stille opp for deg,
helt til vi er bestemødre på gamlehjemmet som drikker vin sammen.
Elsker deg, din gale bestevenn."
-Elsker deg. -Deg også.
Takk, dette var veldig snilt og fikk meg til å smile og le.
Jeg ble skremt i morges, for jeg våknet, og det var væske og alt mulig.
Så jeg ringte legen i panikk.
Hun sa at cysten i eggstokken forstyrrer balansen i hele kroppen min.
-Hormonene mine går amok. -Ja, selvsagt.
Jeg har mye kortere lunte.
Jeg er irritabel og kjefter på folk, og jeg kjenner ikke igjen meg selv.
Og jeg føler at jeg har store forventninger når det gjelder…
Jeg vet ikke.
Jeg legger høyt press på meg selv for å få det til hele tiden,
og det er vanskelig når man opplever ulike typer press,
og hver eneste dag blir jeg skuffet over meg selv
over ulike måtet jeg har reagert på.
Jeg vil ikke kjefte på folk. Jeg vil ikke…
Noen ganger når jeg…
Jeg vet ikke, jeg kjefter på folk, og så bare "faen".
Jeg har det alltid i bakhodet…
Jeg kan ikke si det.
Hva da?
Jeg vil at foreldrene mine skal være stolte av meg.
-Unnskyld. Jeg vil ikke gråte. -Nei!
-Ikke vær lei deg. -Ok.
-Unnskyld. -Nei.
Jeg må sette meg under teppet med deg.
Men de er stolte av deg.
-Jeg er bare stressa. -Ja, selvsagt.
Selvfølgelig er de stolte av deg. Tuller du?
Jeg ville drept for å ha en datter som deg. Helt seriøst.
Sist jeg var på sykehuset…
…var da moren min døde, så når jeg nå selv er syk,
setter det alt i perspektiv.
Foreldrene mine er borte.
Alt som har skjedd etter at de ble borte,
man skulle så inderlig ønske å vite hva de ville sagt og tenkt.
Du må aldri tvile på
at du bokstavelig talt ikke kunne vært en bedre person.
Det er ikke sant.
Man bare lurer.
Foreldrene dine kikker ned på deg, stolte av alt du har oppnådd,
kvinnen du er, bare alt.
Jeg vet ikke.
"Ikke forandre deg" lurer alltid i bakhodet mitt.
At jeg vill være en skuffelse for familien.
Jeg er lei for det.
Så går vi ned i Hunden som ser ned. Pust ut, senk dere halvveis ned.
Implantatene mine sprekker.
Albuene ved brystkassen.
-De kommer til å sprekke. -Nei da. Kom igjen.
Sett dere opp og skyv bekkenet under.
Dette løsner korsryggen.
Det løsner huden i ansiktet mitt også.
Får den til å henge!
Botoxen min forsvinner.
Og så opp i Halvmåne. Bøy det bakre kneet lett.
Pust ut, Kriger to.
Jeg har alltid likt yoga, men nå som jeg er gravid,
er jeg ekstra opptatt av å ta vare på kropp og sinn,
så denne privattimen med Amanza var akkurat det jeg trengte nå.
Storetærne rører hverandre.
Det nye kontoret trenger et yogastudio. Den ene tingen han ikke har tatt med.
Ja.
Tror du han er stressa for hvor mye penger som går?
Han virker ikke stressa.
Men han har aldri fulgt reglene. Han lykkes alltid, men…
Når lytter Jason til noen?
Namaste.
-Namaste. -Namaste.
For fred på kontoret.
Nama-ikke stikk nesa di i andres saker.
-Hei! -Hei, kjære!
-Hvordan går det? -Det går bra.
Hva er i veien?
Jeg tror vi må snakke sammen.
-Jøsses. Om hva da? -Jeg har en høne å plukke med deg.
-Tusen takk. -Skål!
-Takk. -Jeg trenger den.
På festen forleden kveld kom Bre til meg og var veldig opprørt.
Amanza skal ha sagt til henne
at du hevder at du er talerøret for det alle tenker om Bres forhold.
Jeg mente alle på kontoret, bortsett fra Mary.
Før hun kom til kontoret,
så tenkte kanskje alle: "Ok, dette er en veldig unik situasjon."
Jeg var den som snakket høyest, og som var mest åpen om det.
Amanza sa vel også sitt.
-Ja! -Ja.
Og det konfronterte jeg henne med her om dagen. Hvor står du?
Det er det store spørsmålet.
Stå for alt, falle for alt? Er det greia di?
Jeg må komme meg dit du er. Lykkelige Mary Namaste.
Jeg snakket med Chelsea her om dagen,
og hun er kjempesint fordi jeg sa til Bre at hun følte seg som en budbringer.
Hun sa at jeg bare gjorde ting verre.
"Du skaper bare mer konflikt, så ikke bland deg i andres saker."
Det var frekt.
Vi står hverandre nær.
-Hun vet at ingen snakker om Bre… -Hun kunne ha vært tydeligere.
Hun kunne ha sagt:
"Du kan sikkert forstå hvorfor Chelsea sa det."
Men i stedet sier hun:
"Folk snakker dritt om deg bak ryggen din."
Jeg føler ikke at ting blir gjort på en ryddig måte.
Mener du at det er en fellesnevner?
-Amanza liker å skape konflikt. -Hun liker å sladre.
Men om man skal sladre, må man vite hva man snakker om.
Jeg vet ikke hva som går tapt i oversettelsen, men noe går tapt.
Synes du at jeg prøver for hardt å megle i situasjoner?
-En konfliktskaper? -Du er sånn.
Nei, du skaper ikke konflikt. Du vil bare hjelpe folk. Du er snill.
Du mener aldri noe vondt, men med disse jentene og alt dramaet rundt dem,
så blir det et helt nett av galskap. Og det er ingen vei ut av det.
Det er vanskelig å være alles venn. Men det er også vanskelig å ikke si noe
når man er venn med alle.
Hun vingler veldig i Nicole og Chrishell-situasjonen.
-Forvirrende. -Hvilken side er hun på?
Hvilke verdier har du? Hvor står du?
Hun sier én ting om Nicole, og i neste sekund er hun helt…
"Elsker deg, søta!"
Hun er som en pannekake som flapper. Det liker jeg ikke.
-Flipp-flapp. -Ja.
Jeg foretrekker vafler.
Vi snakker om slemme jenter, mobbing og det å prøve å være nøytral,
men hun gjør akkurat det samme som hun påpeker hos andre!
Og det er verre, for da er du en hykler.
Det er rart at personen som sier at vi bør kutte ut pisspreiket,
forårsaker pisspreiket.
Det er siste gang jeg prøver å hjelpe til,
for det blir ikke gjengjeldt, det blir ikke forstått, bare feiltolket,
og det fører ingen vei, så nå har jeg lært det.
Jeg gidder faen ikke mer.
Det er nok lurt av deg.
Jeg elsker dem, men de kan klare seg selv.
O-GRUPPENS NYE KONTOR
-Yo! -Hva skjer?
-Hva skjer her? -Jeg vil vise deg noe.
-Gulvet har kommet. -Det er fint.
Vi har åpnet det og skal la det akklimatisere.
-Ok. Hvor mye koster det per kvadratmeter? -Rundt 125 dollar.
Det kommer i stykker på 60, 120 og 190 centimeter,
og jeg kan ikke bruke 60 og 120, for jeg vil lage fiskebeinsmønster.
-Bruker du én av tre planker? -Ja.
Da blir det jo ikke 125 dollar per kvadratmeter, men 250.
-Si 200 dollar per kvadratmeter. -Du kunne ha valgt et annet treverk.
Ja, men jeg elsker dette.
-Ok, så denne ender på nesten 100 000. -Min nye Range Rover kostet det.
-Ja, men dette blir kontorets midtpunkt. -Vel, det er ikke i midten.
Vi kan ikke spare penger der. Det blir flott.
Du vil aldri spare penger. Nevn én ting du vil spare på.
Ok, jeg sparer penger her.
I stedet for en gasspeis setter vi inn en luftfukter.
-Dampen ser ut som flammer. -Ja.
Det er 10 000 dollar i stedet for 15 000.
En rar måte å si at du sparer penger på. Hva er budsjettet nå?
-Vi kommer opp i 1,5 million. -Jeg ville faen meg ikke høre det.
Det er over 50 % over budsjett.
For å betale dette kontoret
må meglerne tjene 80-100 millioner dollar i salg i år,
og det er enda mer enn det som allerede var forventet av dem.
Inntil jeg ser det, kommer jeg til å være litt stressa og forbanna.
Vi kan ikke bare la være å bruke 75 000 på det,
og ikke bruke 10 000 på en jævla peis?
Jeg prøver å få dette gjort.
Ja, men jeg ser bare oppdrag til fem millioner dollar, åtte millioner dollar.
Det vi trenger bare for å betale for slike detaljer.
Kontoret vil hjelpe oss med å selge hus.
Jeg synes Brett overreagerer.
Jeg dobler alltid budsjettet når jeg gjør noe, og han er alltid med.
Og vet du hva?
Når dette kontoret er fantastisk, noe det blir,
så kommer jeg til å si: "Hva sa jeg?", men han kommer til å ville ta æren.
Vent til du ser biljardbordet, baren!
-Hvor mye koster biljardbordet? -40 000 dollar.
-Herregud. -Vi kan leke oss her. Det blir gøy.
Jeg kommer til å slå til deg.
Det er fortsatt mulig å fremleie og spare en million dollar, ikke sant?
-Det er ikke for sent å snu? -Jeg vil ikke snu.
Vi står i fare for å miste alle kjøperprovisjonene våre,
volumet til meglerne har sunket med 50 %. Vi mister kryptokjøpere og tech-kjøpere.
Hvorfor tror du dette var ledig?
Noen gikk konkurs! Og vi åpner tre nye kontorer.
Over to og en halv million dollar. Hvordan forsvarer du det?
Markedet kommer til å ta seg opp, så vi utvider nå
for å komme markedet i forkjøpet.
Alle andre meglerhus vil ligge to år bak oss.
Jeg er ikke bekymret. Vi er smartere.
Det ordner seg, og vi får et flott kontor. Det kommer til å funke, jeg lover.
Jeg trenger deg om bord. Vi må være et lag.
Vi var det, men så gjorde du dumme ting. Slutt med det.
-Jeg synes ikke dette er dumt. -Det er dumt, objektivt sett.
Du tenker ikke rasjonelt.
Du er forbi punktet hvor jeg bare stoler blindt på deg.
Jeg er her hver jævla dag for å få bygget dette kontoret,
og så valser du inn og begynner å mase om hvor mye det koster.
Ingen andre sier noe! Du gjør som du vil!
Så design den, du!
Jeg designer den for en brøkdel av prisen.
-Gjør jobben sjæl. -Nei, jeg gidder ikke.
Jeg bruker 100 000 dollar på det jævla AV-systemet, forresten.
Jeg har alt betalt depositum.
Tekst: Marie Wisur Lofthus