Bună! Mai dă-ne trei shoturi de tequila. Patru? Dă-ne patru.
Bre…
Îmi iei shotul?
Păi… Dacă tu nu bei, fiindcă ești supărată…
Da, nu pot…
- Bre, putem vorbi puțin? - Sigur.
O să mănânc friptura asta rece, să am ceva în stomac, lângă tequila.
Evident, am început cu stângul din partea mea.
Vreau să-mi cer scuze, fiindcă am fost dușmănoasă.
Sincer, îmi pare rău că am exprimat acele opinii.
Dar vreau să arăt deschidere și să o luăm de la început,
ca să vedem dacă ne putem înțelege, ceea ce eu n-am făcut în trecut.
Care e motivul acestor scuze, de fapt?
Mama zicea: „Dacă nu poți spune ceva frumos, taci.”
De multe ori am vorbit fără să am ceva frumos de spus.
Vreau să-ți spun să nu-ți faci griji,
nu va mai fi un subiect de conversație cu mine sau cu altcineva.
Sunt multe aspecte de luat în calcul.
Am analizat o proprietate cu Amanza,
și, în discursul ei de tipul „Amanza vrea să-i ajute pe toți”,
zicea că tu te-ai simțit ca un mesager
care spune în locul altora lucruri pe care ei nu mi le-ar spune.
- Vreau să știu dacă sunt bârfită. - Crezi că ai fost bârfită?
Amanza a făcut să sune ca și cum…
- Cineva te bârfește? Cine? - Nu mi-a zis.
I-am zis că Chelsea se simte ca un mesager,
fiind singura care a avut curaj să transmită acel mesaj.
- Bre a întrebat: „Cine mai e?” - Dar știi cine mai e?
Știu ce mi-a spus Chelsea la petrecerea de ziua ei.
A spus vreun nume?
A zis că alții spuneau și gândeau…
„Alții” poate însemna oricine.
Am spus doar lucruri pe care le gândea toată lumea.
Ți-au spus ție asta?
Toți, în afară de Mary, au spus ceva despre situația ei.
Când le-am văzut pe Emma și pe Chrishell devenindu-i apropiate,
mi-am zis: „Sper că sunt sincere.”
Sunt pusă la zid, fiindcă spun ceea ce gândea toată lumea.
Asta a fost atunci. Acum, nimeni nu o judecă.
Dar, înainte să o cunoaștem…
Toți au spus ceva.
Dar trebuie să recunosc că, după ce ai venit la birou,
au început să te cunoască
și au putut să-și formeze o părere bazată pe asta.
Deci nimeni nu mă mai bârfește?
- N-am mai auzit în ultima vreme. - Bine.
Fiindcă n-am mai auzit nimic, am întrebat: „O plăceți? Super!”
M-am simțit puțin nedumerită, fiindcă mi-am zis
că dacă aș auzi-o de la ele,
n-ar mai suna atât de răutăcios când o spun eu.
Le-am zis: „Așa deci, v-ați schimbat discursul!
Mersi că m-ați lăsat singură. Credeam că gândim la fel!”
Întrebarea e dacă simți la fel…
- Despre situația ta? - Da.
- Nu-mi place tot ce fac prietenii mei. - Sigur! Nu-ți cer asta.
Zici că vrei să-mi schimb părerea ca să…
- Nu! - Dar ce zici?
Nu știu dacă pot trece cu adevărat peste asta.
Simt că ai vorbit serios.
Nu vreau să-mi retrag cuvintele sau să zic că n-am spus nimic. Am spus.
Și îmi pare rău.
Înțeleg ce-mi spui și apreciez scuzele.
Mi-e greu să mă port normal cu cineva
care are păreri atât de ferme despre situația mea.
Nu știu dacă pot trece peste asta.
APUSUL E DE VÂNZARE
Doamnelor, haideți alături. Vreau să vă arăt ceva.
GRUPUL OPPENHEIM IMOBILIARE
Am ceva interesant să vă arăt.
Doamne!
Acesta e noul birou!
- E extraordinar! - E uriaș!
E atât de luminos!
Acum zece ani, am deschis biroul de alături.
Nu speram la atâta succes, că voi veți avea atâta succes.
Mai puteam sta acolo opt ani,
dar ați vrut mai mult, ceva mai mare și mai bun.
Vă oferim asta și vrem să vedem rezultate.
Îmi place că Jason ne spune nouă că trebuie să tragem din greu
ca să-i plătim locul de joacă pentru adulți.
E o perioadă grea.
Trebuie să munciți mai mult ca să susținem cheltuiala asta.
Acum, partea distractivă: cum vom amenaja biroul.
Va fi cel mai tare birou din țară. Niciun alt birou… Nu doar din imobiliare.
Niciun birou nu va fi atât de tare!
În primul rând și cel mai important, aici va fi un bar de 3,5 metri.
- Nu asta e important. - Important?
- Pe pereți, alcool. - Se deschide după ora 18:00.
- Sau când vindem. - În loc de clopot, bem shoturi.
Perfect! Voi vindeți casele.
Peretele ăsta e șmecher.
O să fie plin cu televizoare Samsung Frame cu rame vintage.
Candelabre uriașe, extraordinare.
Stâlpul acesta va fi o nebunie, plin de lumini.
Jos, va fi o bancă de jur împrejur.
Acolo, o masă de biliard, dincoace, un shuffleboard,
- Poftim? - Jocuri video…
- Și un tonomat! - Așa ne recuperăm banii, din fise.
În colț, o să fie o cabină de DJ.
E atât de exagerat, încât e greu de înțeles.
N-aș pune în biroul meu lucrurile enumerate de Jason.
Nu știu câtă treabă vom face.
La birou se muncește, nu ne jucăm.
Mereu a suferit de complexul lui Napoleon.
Cel mai important,
încap patru rânduri cu câte patru birouri, în total, șaisprezece.
Acum suntem zece.
- Vor putea veni oameni noi la O Group. - Vor veni oameni noi.
Când estimezi că va fi gata?
Curând. Mai curând decât pare.
Sper că vă bucurați. Nicio altă agenție nu cheltuie bani pentru agenți.
Celelalte agenții comasează birouri și reduc personalul din toată țara.
Deja e o perioadă grea,
iar eu vă cer să faceți mai mulți bani, să munciți de două ori mai mult.
Trebuie să contracarăm dobânzile mari, noile taxe,
noile reglementări privind construcțiile în Hills,
faptul că am vândut cu 30% mai puține proprietăți de lux…
- Scuze! - Da.
Deci nu e momentul să cerem o cotă mai mare din comision.
Exact asta facem.
- Cota din comision o să scadă! - Da!
Vreau să vă bucurați de noul birou. Nu vreau să vă stric cheful.
Nu, serios, suntem entuziasmate, dar presiunea e mare
și acum analizăm totul și înțelegem că ștacheta s-a ridicat mult.
- Bună, scumpule! - Bună!
Bună!
- Dacă nu e gata la timp, te ocupi tu. - Bravo, Romain!
L-am chemat pe Romain să măsoare ceva,
ca să vedem dacă e loc pentru un spațiu pentru bebeluși
pentru mine, Heather, Bre…
- Da. - Mary!
Nu.
- Nu te-ai prins? - N-ai fost atent.
Nu s-a prins. Ea s-a prins!
- Aveți ceva să ne spuneți… - Poftim?
Dumnezeule!
Le-a luat cam mult.
Bravo!
- Ce tare! - Acum zici „da”?
- Măiculiță! - Doamne!
- Nu suntem cei mai ageri! - Doamne!
Clopotul, Jason! Să sunăm clopotul!
Mulțumim că ne-ați spus.
Credeam că noi facem anunțul zilei, dar…
Le-ai luat fața, Mary!
- Nu-i așa? - Îmi pare rău!
- Ne bucurăm cu toții pentru voi. - Mulțumesc!
Jason, cine știa că bebelușii îți aduc zâmbetul ăsta pe față?
- Două frosé. - Ce bine arată!
- Bună! - Să vezi și să nu crezi!
Ce se întâmplă? Să-mi dau jos mănușile?
Am aflat că discuția noastră de la ziua mea i-a fost transmisă lui Bre.
Bre s-a supărat foarte tare,
crezând că încă e bârfită, deși nu asta era situația.
N-am zis că e bârfită în continuare.
Sinceră să fiu,
i-am redat lui Bre discuția noastră mai mult ca să te scot din colimator.
- „Nu te enerva pe Chelsea”… - …ci pe toată lumea?
- Nu e asta. - Ți-am zis ție, fiindcă aveam încredere.
Acum trebuie să le explic celorlalte fete
de ce vorbesc în numele lor, de ce spun că au zis una și alta,
fiindcă tu ai discutat cu Bre un subiect foarte sensibil pentru ea.
Nu mi s-a părut că e un secret.
Când a început povestea cu mine și Bre,
de ce n-ai avut tăria să spui: „Bre, nu doar Chelsea a simțit asta.”
Și la Palm Springs…
Până la ziua ta, n-am știut că mai vorbeau și alții despre asta.
- A fost ceva nou. - Nu știai?
Amanza, nu știai?
- N-am auzit… - Minți. Toată lumea…
Dacă mă uit în ochii tăi și îți spun că nu știu un lucru,
- …nu-mi spune în față că mint. - Fată, știai.
- Am căutat-o împreună pe Google. - Ai luat-o razna.
- Nu, serios. - Am căutat pe Google?
Tu de unde știai? Știai dinainte.
De unde știam de copilul ei cu Nick Cannon?
Da.
De unde știu că suntem în februarie?
Ideea e că știai că și alții au aceste sentimente.
Chelsea e supărată că și-a săpat o groapă din care trebuie să iasă.
A găsit această cale de a se înălța puțin:
să tragă pământ de sub alții, ca să se ridice ea.
Știai în ce te bagi când ai venit în agenție.
De când ai venit, scandalurile se țin lanț.
Nu trebuie să simți că faci parte din familie.
Nu suntem o familie. Nu mă băgam, dacă era așa.
Unu la mână, știu care e familia mea.
- Familia nu ține… - Bravo!
…de un contract care zice că fac parte din Grupul Oppenheim.
Asta nu înseamnă că suntem o familie.
- Am crezut că ajut. - Îmi vărsam oful!
- Ai răscolit lucrurile. - Nu asta am vrut.
Nu cred că înțelege unde duc acțiunile ei.
Cred că Amanza urăște conflictele și, evitându-le,
și evitând să-și asume responsabilitatea pentru ce a spus,
îi pune pe alții în situații dezavantajoase.
Provoacă scandaluri, dar încearcă să rămână în afara lor.
Avem o mare problemă în a fi sincere la birou.
Tu spui mereu: „Eu voi împăca pe toată lumea.”
Dar apoi: „Aia e o scorpie!”
Ascultă, Chelsea, n-am zis niciodată că aplanez conflictele.
Se spune: „Tu stai la mijloc.” Nu stau!
Dacă mi-am făcut o părere, mă duc într-o parte sau în cealaltă.
Mi s-a părut că vrei să tulburi apele. Te cunosc bine, pot să simt asta.
Apoi, în ceea ce o privește pe Nicole, n-am mai știut care e poziția ta.
I-am zis lui Nicole că ea a început, iar celorlalte, să înceteze.
Mie mi se pare corect.
Se pare că-ți schimbi des părerile. Depinde cu cine vorbești,
fiindcă Emmei i-ai zis: „Poate că Nicole a greșit.”
E greu să fii sigură că tot ce spune cineva e adevărul absolut,
altfel nu mi-aș schimba părerile.
Uneori, mă derutezi foarte tare. Pe bune.
- Nu te derutez! - Ba da.
Nu-mi doresc deloc
ca cineva să nege ceea eu știu bine că a spus.
Am venit aici în seara asta,
iar tu credeai că eu am ațâțat vrajba și că i-am pus pe alții în dezavantaj.
Nu e exact același lucru cu ceea ce ai spus tu?
- Sau nu-ți pasă dacă e așa? - Încerc să nu-mi pese.
Nu-mi pasă prea mult.
Serios.
Discuția asta a evidențiat câteva lucruri pe care poate nu le știai.
Și știți ceva? Când ți se cer informații, nu le da doar pe jumătate.
Ori spui totul, ori nu spui nimic. E mai simplu.
- Oare? - Da.
- Funcționează, pentru tine și Bre? - Nu te băga!
Ar trebui să nu te bagi nici tu.
Nu mă bag în treaba altora. Am treaba mea.
Nu s-ar zice.
CÂINELE LUI CHRISHELL
- Bună! - Bună! Doamne…
- Ce drăguță ești! - Am adus coșuri cu pături.
- Ce e cu ele? - Bună!
- E roz! Emma! - Sunt papuci de casă și chestii comode!
Am aflat că am nevoie de o operație imediat,
fiindcă am un chist imens pe un ovar.
Dacă se sparge, risc să-mi pierd tot uterul.
Ce drăguță e! Îmi place și coșul.
- De unde îl ai? - Să pui în el lucruri de-ale lui Gracie.
- Cu aromă de zmeură! - O putem aprinde.
Îți văd… Îmi arăți fundul!
Scuze!
Vreau să aprind lumânarea, dar nu reușesc.
Gata. Uite și o felicitare, pe lângă prim-planul cu fundul.
Ce prietenă bună!
„Te iubesc foarte mult
și îți voi fi mereu alături, orice s-ar întâmpla,
până când vom fi bunici bătrâne într-un cămin
și vom face concurs de băut vin.
Te iubesc mult. Prietena ta nebună.”
- Te iubesc. - Și eu.
Mulțumesc, ești foarte drăguță și m-ai făcut să zâmbesc și să râd.
Azi-dimineață m-am speriat. Când m-am trezit, era lichid peste tot.
L-am sunat pe doctor.
A zis că acest chist ovarian îmi dezechilibrează întregul organism.
- Se joacă cu hormonii mei. - Înțeleg.
Văd că îmi sare țandăra mai repede.
Simt că sunt foarte irascibilă și mă răstesc la oameni,
dar eu nu sunt așa.
Și simt că am multe așteptări…
Nu știu… Simt că mă stresez foarte mult
ca să iasă totul bine de fiecare dată
și e greu în astfel de situații, în care viața te pune la încercare.
În fiecare zi, sunt momente în care sunt dezamăgită
de felul în care am reacționat.
Nu vreau să mă răstesc la oameni. Nu vreau să fiu…
Vezi tu, uneori…
Cum să-ți zic, când mă răstesc la cineva, imediat mă gândesc la asta.
Am mereu asta în minte.
Nu pot să-ți explic.
Ce?
Vreau să simt că părinții mei sunt mândri de mine.
- Scuze! Nu vreau să plâng. - Nu!
- Nu trebuie să te simți prost! - E în regulă.
- Îmi pare rău! - N-ai de ce.
Mă bag sub pătură cu tine, să vin mai aproape.
Serios! Sunt mândri de tine!
- Sunt foarte stresată. - Sigur că da.
Sigur că sunt mândri de tine! Ce vorbești?
Aș da orice să am o fată ca tine. Serios!
Ultima dată, am fost într-un spital…
când a murit mama.
Această problemă de sănătate pune totul în perspectivă.
Părinții mei nu sunt aici.
S-au întâmplat atâtea de când au murit…
Îți dorești să vezi ce ar zice, ce ar gândi despre toate astea.
Să nu te îndoiești nicio clipă că ești cea mai bună persoană.
Nu e adevărat.
Te întrebi uneori…
Părinții tăi te văd și sunt mândri de tot ce ai realizat,
de femeia care ești, de tot.
Nu știu.
Am mereu în minte asta: „Nu te schimba.”
Aș fi o mare dezamăgire pentru familia mea.
Îmi pare rău.
Luăm poziția câinelui cu fața în jos. Expirați, coborâți la jumătate.
O să-mi sparg implanturile!
Coatele pe lângă coaste.
Simt că-mi explodează!
Nu se poate!
Ridicați-vă și trageți pelvisul în față.
Vă destindeți zona lombară.
O să-mi destindă și pielea de pe față.
- O să se lase! - Mi se duce tot botoxul!
Ridicați-vă în Crescent. Genunchiul din spate e ușor îndoit.
Expirați. Războinicul II.
Îmi place yoga la căldură, dar fiind gravidă,
vreau să am grijă de corpul meu atât în plan fizic, cât și mental.
Această sesiune privată cu Amanza e exact ce-mi trebuie acum.
Degetele mari se ating.
Cred că e nevoie de un studio de yoga la noul birou.
E singurul lucru care i-a scăpat.
Da.
Crezi că îl îngrijorează suma pe care a cheltuit-o?
Nu pare.
N-a respectat niciodată regulile și îi iese mereu, dar…
Când ascultă Jason?
Namaste!
- Namaste! - Namaste!
Să fie liniște la birou.
Nama-stai la locul tău și vezi-ți de treaba ta!
- Bună! - Bună, scumpo!
- Ce mai faci? - Bine.
- Ce s-a întâmplat? - Cred că trebuie să vorbim.
- Doamne! Despre ce? - Am o mică problemă cu tine.
- Mulțumesc! - Noroc!
- Mulțumesc! - E nevoie.
La petrecerea de acum câteva zile, Bre a venit la mine foarte supărată.
Se pare că Amanza i-a zis
că tu ai spus că ești doar vocea
care exprimă ce crede toată lumea despre relația lui Bre.
Era vorba de toată lumea, în afară de Mary.
Cred că înainte să vină la birou,
toată lumea se gândea: „E o situație particulară.”
Am fost cea mai vocală și cea mai transparentă.
Parcă și Amanza a spus ceva.
- Exact! - Da.
Corect! Asta am discutat și eu cu ea: „Care e poziția ta?”
- Asta e întrebarea. - Care e poziția ta?
Rămâi pe poziție, te sucești? Așa merge treaba?
Trebuie să ajung ca tine, Mary Namaste cea împăcată.
Am vorbit cu Chelsea zilele trecute.
E foarte supărată că i-am zis lui Bre despre chestia cu mesagera.
Cică: „Nu ai ajutat deloc, mai mult ai făcut rău.
Ești o agitatoare. Nu te băga în treburile altora.”
A fost nepoliticoasă.
Suntem foarte apropiate.
- Știe că nimeni nu vorbește despre Bre. - Putea să-i explice asta!
Putea să zică: „Înțelegi ce a vrut să zică Chelsea.”
În loc de asta, a zis:
„Auzi, fată, lumea te bârfește, și nimeni nu-ți spune.”
Mi se pare că se întâmplă multe lucruri necurate.
Adică există un numitor comun?
- Știm amândouă că Amanza agită apele. - Cred că doar bârfește.
Dacă vrei să bârfești, trebuie să știi faptele exacte.
Nu știu ce se pierde pe drum, dar rezultatul e complet aiurea.
Crezi că încerc prea mult să aplanez conflicte?
- Sunt agitatoare? - Asta ești tu.
Încerci… Nu ești agitatoare.
Vrei cu adevărat să-i ajuți pe ceilalți. Ești amabilă. Nu vrei să faci rău.
Dar cu fetele astea și cu toate scandalurile care se întâmplă,
totul e o încrengătură plină de nebunie.
Nu mai poți ieși după ce intri.
- E greu să fii prietena tuturor. - Așa e.
Dar e greu și să nu spui ceva când chiar ești prietena tuturor.
A dat-o la întors în legătură cu Nicole și Chrishell.
Sunt derutată.
„Cu cine ții? Ce valori ai? Cum te poziționezi?”
Spune ceva rău despre Nicole, după care, imediat, o auzi…
„Scumpo, te iubesc!”
E ca o clătită, se sucește întruna. Nu-mi place asta.
- Se sucește. - Da.
Prefer vafele.
Vorbim despre fete rele, despre hărțuire, despre a fi neutru,
dar faci exact lucrul pentru care le ceri socoteală altora!
Asta e și mai rău! Ești o ipocrită!
E amuzant că persoana care spune să renunțăm la porcării
provoacă toate aceste porcării.
E ultima dată când încerc să ajut.
E clar că nu e ceva reciproc,
nu sunt înțeleasă, totul e interpretat greșit și nu ajută.
Mi-am învățat lecția. Am terminat.
Mi se pare înțelept.
Țin la ele, dar ducă-se, sunt pe cont propriu.
NOUL BIROU AL GRUPULUI O
- Salut! - Salutare?
- Ce faci aici? - Vreau să-ți arăt ceva.
- A venit podeaua. - E frumoasă.
E despachetată. Se aclimatizează câteva săptămâni.
Bine. Cât costă metrul pătrat?
Cam 12,50 dolari.
Sunt plăci de 1,8 metri, de 1,2 metri și de 0,6 metri.
Nu le pot folosi pe cele de 0,6 și de 1,2. Vreau model herringbone.
- Folosești una din trei scânduri? - Da.
Deci nu costă 12,50 dolari, ci 25 de dolari pe metru pătrat.
- Vreo 20 de dolari. - Bine.
- Puteai să alegi un alt lemn. - Îmi place mult ăsta.
- Asta costă aproape 100.000 de dolari. - Cât noul meu Range Rover!
- Da, dar e piesa centrală a biroului. - Nu prea e în centru.
Nu facem economii acolo. O să arate grozav.
Nu faci economie la nimic. Zi-mi un lucru la care faci.
Uite, fac economie aici.
În loc de un șemineu cu gaz, punem un umidificator.
- Ies aburi și arată ca un foc. - Da.
Costă 10.000 de dolari, în loc de 15.000.
E un mod ciudat de a spune faci economii. Care e bugetul acum?
- La final, va ajunge la 1,5. - Nu voiam să aud asta!
E o depășire cu peste 50%.
Pentru a plăti acest birou,
agenții vor trebui să vândă de încă 80-100 de milioane anul acesta,
peste ceea ce se aștepta deja de la ei.
Până văd asta, o să fiu puțin îngrijorat și puțin supărat, sincer să fiu.
Nu putem să tăiem de aici și să nu cheltuim 75.000 pe asta
și încă 10.000 pe un rahat de șemineu?
Vreau să termin odată.
Eu văd așa: o casă de cinci milioane, încă una, apoi una de opt milioane…
De asta avem nevoie ca să plătim proiectele astea.
Biroul ne va ajuta să vindem. O să fie o nebunie.
Cred că Brett exagerează.
Am depășit bugetul la toate proiectele iar el a fost lângă mine tot timpul.
Știți ce? Când vom avea un birou incredibil, căci așa va fi,
o să spun doar atât: „Ți-am zis eu!”
Iar el își va atribui meritele.
- Stai să vezi masa de biliard și barul! - Cât costă masa?
- Costă 40.000 de dolari. - Dumnezeule!
O să putem juca aici. O să ne distrăm!
Îmi vine să-ți dau un pumn.
Mai putem subînchiria spațiul, să economisim un milion de dolari?
- Mai putem da înapoi! - Nu vreau să renunț la proiect.
E posibil să pierdem comisioanele de la cumpărători,
vânzările agenților au scăzut cu 50%, dispar cumpărătorii din domeniul cripto.
De ce o fi disponibil spațiul ăsta? Cineva a dat faliment aici!
Iar noi deschidem trei birouri într-un an, cu 2,5 milioane.
Cum o fi asta o idee bună?
Piața își va reveni.
De ce să nu ne extindem acum, iar când își revine, noi să fim acolo?
Celelalte agenții vor fi cu doi ani în urmă.
Nu-mi fac griji. Suntem mai deștepți.
Ne descurcăm. Vom avea un birou grozav.
Totul e aranjat. O să iasă bine, îți promit.
Susține-mă. Trebuie să fim o echipă.
Eram o echipă, apoi ai făcut prostii. Nu mai face prostii!
- Asta nu e o prostie. - Jay, obiectiv vorbind, e o prostie.
Nu gândești rațional.
Ai depășit punctul în care pot să am încredere în tine.
Frate, eu sunt aici zilnic, amenajând biroul ăsta.
Tu apari acum și te plângi de costuri.
Fiindcă nimeni nu zice nimic! Faci ce-ți trece prin cap!
- Zi tu cum să fie stâlpul! - L-aș face de opt ori mai ieftin!
- Pune osul la treabă! - Nu. M-am săturat de tine.
Apropo, dau 100.000 de dolari pe sistemul audio-vizual.
Am plătit deja avansul.
Subtitrarea: Dan Ilioiu