Kan vi få tre tequila till? Nej, fyra.
-Bre… -Försökte du ta min?
-Ja, du är ju sur och vägrar dricka. -Ja, det går inte.
-Kan vi prata lite, Bre? -Visst.
Nu är Amanza på krigsstigen.
Jag äter köttet kallt, för tequilan i magen behöver mat.
Vi fick en dålig start och det var mitt fel.
Jag vill be om ursäkt för att jag var så aggressiv.
-Förlåt för att jag sa så där. -Okej.
Jag vill vara öppen för dig och vända blad för att se om vi kan komma överens.
Den chansen har jag inte gett dig.
Vilket är skälet till att du ber om ursäkt?
Mamma säger att har man inget snällt att säga, ska man vara tyst.
Jag har inte haft nåt snällt att säga, men pratat ändå.
Men du behöver inte oroa dig för att jag eller nån annan ska ta upp det där igen.
Det finns många variabler i det här. Jag tittade på ett objekt med Amanza, och…
I hennes försök att göra det bästa för alla kom det fram
att du upplevde att du förde andras talan om saker som de inte sa till mig.
-Jag vill veta om folk snackar skit. -Tror du att nån gör det?
Amanza fick det att låta som att…
-Nån snackade skit? Vem då? -Det sa hon inte.
Jag sa att Chelsea upplever att hon förde andras talan,
att hon var den enda som hade modet att säga nåt.
-Då undrade Bre vilkas talan. -Vet du vilkas?
Jag vet vad Chelsea sa till mig på festen.
Nämnde hon namn?
-Hon sa att andra hade sagt… -Men "andra" kan vara vem som helst.
Det jag sa var sånt som alla de andra tänkte.
Som de har sagt till dig?
Alla förutom Mary har kommenterat hennes situation.
När jag såg Emma och Chrishell komma så nära, kände jag:
"Jag hoppas att alla är transparenta."
Jag blir utmålad som en skurk för att jag säger det som alla tänker.
Det där är historia. Nu har ingen några såna åsikter, men innan vi träffade henne…
Alla fällde kommentarer.
Men det jag kan säga är att när du kom till kontoret
så fick de lära känna dig och bilda sig en uppfattning om dig utifrån det.
Så nu pratar ingen skit om mig?
-Inte vad jag har hört på sistone. -Okej.
Det har varit så lite att jag… "Jaså, ni gillar henne? Så bra då."
Jag tappade sugen där ett tag,
för jag kände att om de skulle ha sagt vad de tyckte
skulle jag inte ha framstått som en sån bitch.
"Jaså, är det så här det låter nu?
Tack för att ni dumpade mig här borta. Jag trodde att vi var överens."
Men då undrar jag om du fortfarande tycker så.
-Om din situation? -Ja.
-Jag håller inte med mina vänner i allt. -Det begär jag inte heller.
Menar du att du vill att jag byter åsikt om vi ska kunna…
-Nej. -Vad menar du då?
Jag kan nog inte riktigt släppa det där när det känns som att du tycker så.
Jag försöker inte påstå att jag inte sa saker, för det gjorde jag.
Och jag ber om ursäkt.
Jag tar emot din ursäkt.
Men det är svårt för mig att komma vidare med nån som har så starka åsikter om mig,
så jag vet uppriktigt sagt inte om jag kan släppa det.
Jag ska visa er nåt i lokalen intill.
Vi har nåt spännande att visa er.
Herregud!
Vårt nya kontor.
-Det här är fantastiskt. -Så stort!
Så ljust och öppet!
För tio år sen öppnade vi kontoret här intill.
Vi anade aldrig att vi eller att ni skulle bli så här framgångsrika.
Vi hade kunnat stanna där i åtta år till,
men ni ville ha mer, större och bättre, så vi ger er det här.
Vi ber er bara att leverera därefter.
Härligt att Jason sätter press på oss att jobba hårdare
för att betala för hans vuxenlekpark.
Det är hårda tider och ni behöver lägga i ännu en växel för att täcka det här.
Men över till det roliga, för det här ska bli det grymmaste kontoret i hela landet.
Inte bara i mäklarbranschen, ingen har ett så här häftigt kontor.
Det kanske viktigaste är att vi ska ha en 3,5 meter lång bar här.
-Det är inte viktigast. -Är det viktigast?
-Sprithyllor i väggarna… -Den öppnar kl. 18.
-Eller om man säljer ett hus. -I stället för klockan.
Visst, bara ni säljer.
Den här väggen blir grym.
Den ska täckas av Samsungskärmar med ramar i klassisk stil.
Enorma, fantastiska ljuskronor.
Den där anslagspelaren ska få belysning inuti och en bänk runtom.
Här ska vi ha ett biljardbord. Vi ska ha shuffleboard, arkadspel…
-Vi ska ha en jukebox. -För att tjäna in kontorsbytet.
Det blir också ett DJ-bås i hörnet.
Det är så överdrivet att det är svårt att ta in.
Alla Jasons extragrejer är inget jag skulle ha i ett kontor.
Jag undrar hur mycket jobb det blir gjort.
På kontoret ska man jobba, inte leka.
Han har alltid haft lite Napoleonkomplex.
Viktigast av allt, här finns det plats för fyra gånger fyra, alltså 16 skrivbord.
Vi är just nu 10 stycken, så det här innebär en tillväxtmöjlighet.
Det kommer in fler.
När beräknas det vara färdigt?
-Snart. -Snabbare än man kan tro.
Jag hoppas att ni blir glada. Inga andra firmor lägger pengar på sina mäklare nu.
I hela landet slår mäklarfirmor ihop kontor och skär ner på personal.
Vi har redan motvind,
så nu ber jag er att dra in mer pengar och jobba dubbelt så hårt.
Vi har höga räntor, den nya lyxfastighetsskatten,
exploateringsbegränsningar i Hollywood Hills,
lyxfastigheterna har minskat med 30 % det senaste…
-Förlåt! -Visst.
Det är alltså inte läge att be om ökad provision?
Det är faktiskt…
-Vi kommer att få sänkt provision. -Precis!
Men jag vill att ni ska känna er peppade av det nya kontoret.
Det är vi verkligen, men det innebär också stor press.
Vi tar in förutsättningarna och vet att vi har en hög nivå att leva upp till.
-Hej, älskling! -Hej, älskling!
Hej!
-Blir det inte klart, skyll på honom. -Bra jobbat, Romain!
Jag bad Romain komma hit och ta lite mått
för att se om det finns plats för en barnkammare för Heather, mig, Bre…
-Ja. -Mary!
-Nej. -Inte det?
-Du fattade inte. -Du missade visst nåt.
-Han fattade inte. Hon fattade. -Vänta, har ni nåt att berätta?
Herregud!
Det tog sin tid.
Så där ja!
-Herregud! -Säger du ja nu?
Det var som fan!
-Vi är inte så snabbtänkta. -Herregud!
Vi måste ringa i klockan, Jason!
-Tack för att ni berättar för oss. -Vi trodde att vi hade stora nyheter, men…
-Snacka om att stjäla rampljuset! -Förlåt!
-Vi är så glada för er skull. -Tack!
Tänk att barn kan få dig att le så stort, Jason.
-Två "frozé". -Tack, underbart.
-Hej. -Titta vad katten har släpat in.
Vad gäller det här? Ska jag ta av handskarna?
Jag fick veta att det vi pratade om på min födelsedag förts vidare till Bre.
Bre blev upprörd, för hon trodde att folk fortfarande snackade skit om henne,
fast det inte var så.
Det har jag aldrig sagt att de gör.
När jag berättade för Bre om vårt samtal
var det mycket för att underlätta för dig. "Var inte bara arg på Chelsea…"
-"Var arg på alla?" -Nej…
Jag anförtrodde mig till dig, och nu behöver jag förklara för de andra
varför jag såg mig som deras talesperson och förde vidare vad de hade sagt,
eftersom du har pladdrat med Bre om nåt som är känsligt för henne.
Jag upplevde inte att det var hemligt.
Men när det här mellan Bre och mig började, varför kunde du inte bara säga:
"Chelsea är inte ensam om att ha känt så, Bre."
I Palm Springs…
Det var först på din födelsedag jag fick veta att andra hade sagt nåt.
-Det var nytt för mig. -Visste du verkligen inte det, Amanza?
-Nej, jag… -Nu ljuger du. Du visste, för alla…
Om jag ser dig i ögonen och säger att jag inte visste,
ska du inte sitta och säga att jag ljuger.
Du visste. Vi googlade tillsammans om Bre och hennes situation.
-Nu yrar du. -Nej, allvarligt.
Googlade vi?
Hur kände du till hennes situation?
-Att Bre fått barn med Nick Cannon? -Ja.
Hur vet jag att det är februari just nu?
Du visste att andra hade såna åsikter.
Chelsea är upprörd eftersom hon har grävt en grop åt sig själv.
Ett sätt för henne att komma ur det är att dra ner andras skit att klättra på.
Det ingår när man kommer med i familjen. Sen du kom med har det varit mycket drama.
Du måste inte känna dig som en i familjen.
Vi är ingen familj. Jag vet vilka min familj är, och det är inte…
Kul för dig!
Det baseras inte på nåt kontrakt med Oppenheim Group.
Det gör inte er till min familj.
-Jag ville hjälpa dig. -Jag anförtrodde mig.
-Men du rörde upp skit. -Det var inte min avsikt.
Hon inser inte följderna av sina handlingar.
Amanza avskyr konflikter, men genom att undvika konflikter
och inte ta ansvar för vad hon har sagt, så kastar hon andra till lejonen.
Hon orsakar dramatik genom att försöka stå över det.
Vi har ett stort problem med uppriktighet på byrån.
Du försöker vara den som ska medla och samla alla,
men sen vänder du dig om: "Hon är en bitch, hon är en bitch…"
Jag har aldrig velat bli nån medlare. Alla tror det, men det är jag inte.
Om jag har starka känslor för nåt så kan jag byta sida.
Jag uppfattade dig som taskig, men känner dig för bra för att tro det om dig.
Och i situationen med Nicole fick jag inte kläm på var du stod.
Jag sa till henne att hon började, och jag sa åt alla andra att sluta.
Det tycker jag är uppriktigt.
Det framstår som kappvänderi. Allt beror på vem du pratar med.
Sen pratar du med Emma: "Det kanske var Nicoles fel."
Det är väldigt svårt att tro att allt folk säger är absolut sanning.
-Då vore det svårare att byta ståndpunkt. -Ibland förstår jag mig inte på dig.
Det är inte svårt att förstå.
Jag vill inte höra nån förneka att hon har sagt det jag vet att hon har sagt.
Vi sitter här i kväll
och du säger att jag har rört upp skit och kastat folk åt lejonen.
Men är inte det du har gjort exakt samma sak?
-Eller bryr du dig inte? -Jag försöker undvika det.
Så mycket bryr jag mig faktiskt inte.
Det här samtalet kanske har belyst ett par saker som du var omedveten om.
När nån ber mig om information svarar jag inte halvhjärtat.
Jag säger som det är, eller inget alls. Det gör saker enklare.
-Jaså? Och hur går det med dig och Bre? -Det ska du ge fan i.
Du kanske också ska ge fan i andra.
-Jag lägger mig inte i andras liv. -Det märks inte.
CHRISHELLS HUND
Hej!
Hej! Men gud, vad gullig du är.
Jag kommer med en korg full av filtar.
Vad är det här?
-En rosa filt! -Och tofflor och mysgrejer.
Jag fick veta att jag behöver opereras på en gång.
Jag har en stor cysta på ena äggstocken,
och om den brister kan jag förlora hela livmodern.
Vad gullig du är.
-Och vilken fin korg! -Ja, du kan ha Gracies grejer där.
-Hallonglitter. -Vi tänder det på ett av de här.
Underbart att du blottar rumpan för mig nu.
Förlåt!
Jag försökte tända ljuset på ett ljus, men det gick inte.
-Ett kort och en rumpa. -Vilken kompis!
"Jag älskar dig så att det gör ont och kommer alltid att ställa upp för dig
tills vi är gamla gummor på ett hem som dricker vin i kapp.
Älskar dig så mycket. Din knäppa bästis."
Jag älskar dig. Tack, det här var gulligt och det gjorde mig väldigt glad.
Jag blev så rädd i morse när jag vaknade, för det var blött och grejer.
Så jag ringde i panik till läkaren
och hon sa att cystan på äggstocken får hela min kropp ur balans.
-Den får hormonerna att balla ur. -Så klart!
Jag vet att jag har kortare stubin.
Jag har varit lättretlig och stingslig, men det är ju inte sån jag är.
Jag upplever att jag har så stora förväntningar på…
Jag vet inte…
Jag sätter stor press på mig själv att hela tiden göra rätt,
och det är så svårt när man har saker att hantera i livet.
Varje dag kommer det stunder då jag blir besviken
på hur jag reagerar och sånt.
Jag vill inte vara stingslig. Jag vill inte vara…
Ibland när jag…
Om jag hugger mot nån känner jag mig så dum.
Jag har det hela tiden i bakhuvudet att…
Jag får inte fram det.
Vadå?
Jag vill att mina föräldrar ska vara stolta över mig.
-Förlåt, jag vill inte gråta. -Sluta.
-Be inte om ursäkt. -Okej.
-Förlåt. -Sluta.
Jag kryper ner hos dig under filten.
De är ju stolta över dig.
-Det är bara sån press. -Jag förstår det.
Men det är klart att de är stolta över dig.
Jag skulle döda för att få en dotter som du. Verkligen.
Senast jag var på sjukhus…
…var när mamma dog.
Så att få det här hälsobeskedet sätter allt i perspektiv.
Jag har inte kvar mina föräldrar, och det har hänt så mycket sen de dog.
Jag skulle så gärna vilja veta vad de skulle säga, vad de skulle tycka.
Tvivla inte för ett ögonblick på att du är den bästa människan nån kan vara.
Det är jag inte alls.
Men man undrar…
Dina föräldrar blickar ner och är så stolta över allt du har åstadkommit
och den kvinna som du är.
Jag vet inte.
Jag har alltid haft i bakhuvudet att jag inte får förändras
för att inte göra familjen besviken.
Förlåt.
Vi går ned i nedåtgående hunden. Andas ut och gå ner halvvägs…
-Jag spräcker snart implantaten. -Armbågarna intill bröstkorgen…
-Det känns som att de ska spricka. -Åh nej, nu är det dags…
Upp, och in med bäckenet.
Det här mjukar upp ländryggen.
-Hyn i ansiktet också… -Så att den hänger!
Botoxen slutar verka.
Upp till nymånen, böj lätt på det bakre knät.
Andas ut, till krigaren två.
Jag har alltid gillat värmeyoga,
men nu när jag är gravid vill jag ta hand om kropp och själ på bästa sätt,
så den här privatlektionen med Amanza är precis vad jag behöver nu.
Ihop med stortårna.
Det nya kontoret behöver en yogastudio. Det var det enda han missade.
Ja.
-Tror du att han är orolig för kostnaden? -Det verkar inte så.
Men han har aldrig följt regler. Han lyckas alltid, men…
Lyssnar Jason nånsin?
Namaste.
-Namaste. -Namaste.
För fred på kontoret.
Na-måste sluta lägga er i vad andra gör.
-Hej! -Hej, gumman!
-Hur är det? -Det är bra.
-Vad är det? -Vi behöver nog prata.
-Jösses… Om vadå? -Jag har nåt att ta upp med dig.
-Tack så mycket! -Det var välbehövligt.
På festen häromkvällen kom Bre till mig och var skärrad.
Tydligen hade Amanza sagt till henne att du sa att du gav uttryck för
vad alla ansåg om Bres förhållande.
Alla på kontoret, förutom Mary.
Innan hon kom till oss tyckte nog alla att det var en väldigt speciell situation.
Jag var mest frispråkig och öppen med det.
-Amanza var nog också frispråkig. -Precis!
Det var därför jag konfronterade henne. "Var står du egentligen?"
Ja, det är nog den stora frågan.
Vänder hon bara kappan efter vinden?
Jag vill få din sköna "lyckliga Mary"-namastekänsla.
Jag pratade med Chelsea.
Hon är sur för att jag sa till Bre att hon upplevde sig vara allas talesperson.
Hon tyckte att jag bara gjorde saken värre,
att jag bara rör om i grytan och att jag ska sluta lägga mig i.
Det var oförskämt.
Vi har ju ett nära umgänge.
-Hon vet att ingen snackar om Bre. -Det kunde hon ha sagt till henne.
Hon kunde ha sagt: "Man kan ändå förstå vad Chelsea menar."
Men i stället sa hon:
"Det snackas skit om dig, men ingen säger nåt till dig."
Jag upplever att det är mycket sånt.
En gemensam nämnare, menar du?
-Vi vet ju att Amanza rör om lite. -Jag tycker att hon skvallrar.
Om man ska skvallra får man se till att ha fakta.
Jag vet inte vad som förvrängts på vägen, men det har förvrängts av bara helvete.
-Försöker jag medla för mycket? -Det är sån du är.
-En som rör om i grytan -Nej, inte som rör om i grytan.
Jag tror att du verkligen försöker hjälpa andra. Du är snäll och vill ingen illa,
men med de här tjejerna och all dramatik,
så blir det som en stor väv av galenskap som man aldrig lyckas trassla sig ur.
-Det är svårt att vara allas vän. -Ja.
Och det är svårt att bara tiga när man är allas vän.
Hon byter hela tiden sida i grejen mellan Nicole och Chrishell.
-Det gör mig så förvirrad. -Vad har hon för ståndpunkt, egentligen?
Ena stunden snackar hon skit om Nicole, och nästa stund…
"Älskar dig, gumman!"
Hon är som en pannkaka i en stekpanna.
-Som vänds och vänds… -Ja. Jag föredrar våfflor.
Vi snackar om att vara elak, om mobbning, om neutralitet,
men hon gör ju samma sak som hon anklagar andra för!
Ja, då är det dessutom hyckleri.
Det är lustigt att den som ber oss att dra ner på konflikterna själv skapar dem.
Det var sista gången jag försökte hjälpa till,
för det blir uppenbarligen inte återgäldat, bara missförstått.
Det gör ingen nytta. Nu har jag lärt mig det.
Jag lägger ner.
Det är nog klokt.
Jag älskar dem, men de får fan klara sig själva.
O GROUPS NYA KONTOR
-Tja! -Läget?
-Hur går det? -Jag ska visa dig några saker.
-Vi har fått in golvet. -Fint.
Det ska anpassa sig till klimatet ett par veckor.
-Vad kostar det per kvadratfot? -12 dollar och 50 cent.
Brädorna är på sex, fyra och två fot,
men jag kan inte använda de kortare, för jag vill lägga det i fiskbensmönster.
-Använder du bara var tredje bräda? -Ja.
Då blir det inte 12,50, utan typ 25 dollar per kvadratfot.
-Ungefär 20 dollar. -Okej.
-Du kunde ha tagit ett annat golv. -Men jag älskar det här virket.
-Bara den här går på 100 000. -Det kostade min splitternya Range Rover.
-Men den är kontorets mittpunkt. -Fast den är inte i mitten.
Vi ska inte spara in på den.
Du vill inte spara in på nåt. Säg nåt du vill spara in på.
Här sparar jag in. I stället för gaskamin blir det en luftfuktargrej där.
Den släpper ut ånga, och det ser ut som eld.
Den kostar 10 000 i stället för kanske 15 000.
Märkligt sätt att spara pengar på. Hur ser budgeten ut nu?
-Det landar på 1,5 mille. -Det var inte vad jag ville höra.
Det är 50 % över budget.
För att bekosta kontoret
kommer mäklarna att behöva dra in 80-100 miljoner mer i år.
Och det är ovanpå den förväntade ökningen för i år.
Innan det är klart kommer jag att vara orolig
och faktiskt ganska arg.
Kan vi inte låta bli att lägga 75 000 på den där
och 10 000 på nån löjlig eldstad?
Jag vill få klart det här.
Jo, men ett femmiljonersobjekt där, ett åttamiljonersobjekt där…
Bara för att ha råd med de där små infallen.
Kontoret kommer att hjälpa oss att sälja.
Brett överreagerar.
Jag har alltid gått över budget med det dubbla, och det vet han.
När det här kontoret blir fantastiskt, vilket det kommer att bli,
kommer jag att säga "vad var det jag sa", och han tar åt sig hela äran.
Vänta tills du ser biljardbordet och baren.
-Vad kostar det jävla biljardbordet? -40 000.
-Men för helvete… -Vi kommer att ha roligt här.
Snart slår jag dig på käften.
Visst kan vi fortfarande hyra lokalen och spara en miljon dollar?
-Det är inte definitivt än? -Jag vill inte backa.
Vi riskerar att förlora alla intäkter från köparsidan.
Volymen för mäklarna har gått ner 50 %. Vi tappar kryptoköparna, techköparna…
Varför är den här lokalen ledig? För att nån har gått i konkurs.
Och vi flyttar tre gånger, för två och en halv miljon dollar.
Hur kan det vara smart?
Marknaden återhämtar sig, så varför inte expandera nu
för att sen vara redo när det händer?
Då ligger alla andra två år efter. Jag är inte orolig.
Vi är smartare än de andra. Vi fixar det här och får ett toppenkontor.
Allt har gått bra hittills. Det gör det här också, jag lovar.
-Vi måste vara på samma lag. -Det var vi, innan alla dina dumheter!
Det här är inga dumheter.
Det här är rent objektivt dumheter. Du fattar irrationella beslut.
Du har gått över en gräns där jag inte bara kan lita på dig längre.
Jag är här varje jävla dag och jobbar med kontoret,
och så kommer du hit och gnäller om hur mycket allt kostar.
Ja, för ingen annan gör ju det!
Designa den där själv, då!
Det kan jag göra för en åttondel av kostnaden.
-Gör det, då! -Nej, för jag har fått nog av dig.
Jag lägger 100 000 på ljudsystemet, förresten. Jag har redan lagt handpenning.
Undertexter: Martina Nordkvist