- Hur går det med lokalen? - Det är dyrt, men går framåt.
Den har en toalett som man kan spola ner pengar i.
Han gillar den.
- Det är väl hela temat för kontoret? - Jag börjar tro det.
Jag ser fram emot den nya damtoaletten. Den låter rolig.
Vi håller på med sminkbordet just nu.
Allvarligt?
Det blir två handfat, ett i båset och ett utanför så att alla kan fixa sig.
Har ni ens nåt handfat på herrtoan så att ni kan tvätta händerna, om ni nu gör det?
Det var faktiskt roligt.
Hej på er!
- Hej, Chels! - Det här är en bra dag!
Jag har skrivit kontrakt... Vänta, mer höfter.
Jag...
Gissa vad jag har gjort?
Det Chrishell kallar för "tvåsiffrigt", stämmer det?
- Tvåsiffrigt? - På Mulholland?
- Ja! - Ja!
6 SOVRUM | 9 BADRUM | 1 008 KVM
Jag är tacksam för att Jason gav mig objektet.
Jag lägger alltid ribban högt,
men nu var det Jason som la ribban, och det gav utdelning.
På två veckor fick jag in bud från tre håll,
varav ett var ett förbehållslöst kontantbud.
Så nu gäller det bara att rida på den här vågen
med ett nytt objekt som är lika stort eller större.
- Ring i klockan! - Klockan?
- Nu! - Ja!
Så gärna. Beredda?
- Ja! - Ja!
- Tvåsiffrigt, baby! - Tvåsiffrigt!
Episk klockringning!
Ja, helt i Chelseas stil, högljudd, långdragen och enerverande.
- Grattis! - Tack, vännen.
Varför kommer den inte upp?
Om det blir en vana med tiomiljonershus kommer jag att hänga där i klockan.
- Kan man hänga i den? - Repet borde hålla för det.
Jag kan göra det.
- Det borde gå. - Herregud!
Klättra!
Va?!
Så där ska jag göra nästa gång.
Vad har vi för försäkring här på kontoret?
Herrejösses!
- Men va?! - Lägg av!
Ta det försiktigt!
Han klarar sig.
Kom!
- Det där gillade jag! - Jag vill också klättra!
Färdigklättrat.
- Glöm att jag gör så där. - Aldrig.
- Du ser blondare ut, Emma. - Jag har blonderat mig.
- Och jag har Cabo-bränna. - Det har du!
Får man beröm om man har Cabo-bränna?
- Ni har varit där båda två. Sågs ni där? - Nej.
- Vi ska snart dit. - Ska ni?
- Ni får gärna komma ner över helgen. - Menar du det?
- Visst har ni inte sett kontoret där? - Bara på bilder.
- Är det en inbjudan? - Ja, vi ska dit.
- Ni kan hälsa på. - Bara ni kommer allihop.
Brett och jag kan visa er kontoret och några grymma objekt där nere.
- Jag kommer om ingen annan kommer. - Samma här.
Elakt!
Jag kan fixa boende åt er,
och så visar vi er kontoret och några objekt. Det blir kul.
Gruppresor med O Group brukar, som Chrishell säger, sluta i förödelse.
- Hur är marknaden där nere? - Glödhet. Kanske för het.
- Jag röstar för flytt. - Ja, vi vill flytta dit.
- Får vi flytta till Cabo? - Om ni drar in pengar där...
Jag skulle dra in massor! Jag kan ha bikini på visningarna.
Förstasidan på Cabokontorets webbplats kan vara Emma i bikini.
På kanten av en evighetspool.
Nej, bara du i bikini, på en bil eller nåt.
- På stranden. Det är ju Cabo! - Visst.
"På en bil"!
- Bara inte där du kan falla ner och dö. - Okej. Jag tänker inte dö för er.
Det är en check på 10 000 dollar här. Ska jag ställa ut den till mig själv?
- Den är till Mary. - Då ger jag den till henne.
- Hur mår Mary? - Hon kämpar på.
- Och Romain? - Han är så stöttande.
"Du ska inte känna nån press", säger han.
För hon vill ju ge honom ett barn men är orolig för att inte kunna det.
- Pratar ni om Mary? - Ja.
Vad händer?
- Hon fick missfall i förrgår. - Herregud.
- Jag vet inte varför jag tar det så hårt. - Du har ju varit där.
Det är så hemskt när man är mitt i det.
Det kommer, men inte just nu.
Jag har fått två missfall. Det är traumatiskt.
Man behöver en stund för att bearbeta det.
Behövde du det?
Jag låste bokstavligen in mig. Tjejerna fick bryta sig in.
Jag svarade inte i telefon och vägrade komma ut och prata.
- En bra vän vet när man ska bryta sig in. - Verkligen.
Och jag behövde det mer än jag trodde.
Man vet inte hur man ska hantera det.
Det är svårt, särskilt när man så gärna vill en sak. Det är sorgligt.
Det finns också ett socialt stigma.
Kvinnor kan känna skam i den situationen, fast de verkligen inte ska det.
Man vill inte att folk tror att det är nåt fel på en eller att man har gjort nåt fel.
Därför håller många inne med det.
Det är så tungt, för man vet inte om man klarar en fullbordad graviditet
förrän man är gravid.
Det är nära inpå, men kanske att Cabo kan vara ett bra tillfälle att tänka på annat.
Fråga om hon vill följa med.
Vi gör det om ett par dagar. Det har precis hänt.
Det skulle göra henne gott.
Vi bör nog tänka på Romain också. Det är alltid kvinnan man tänker på.
- Jag håller med. - Romain sörjer också.
Han försöker vara stark och stötta Mary, och gör det bra, men han är förkrossad.
- De kommer att få sitt barn. - Ja.
- Vi matchar bilen. - Underbart.
- Hejsan! - Välkomna.
Läckert!
Så fint!
Jag har sett bilder, men det är ännu finare i verkligheten.
- Tack. - Chrishell.
Matthew, intagare. Ori är inredningsdesigner.
- Välkomna. - Du känner byggaren, Bre.
- Ja. - Jag är med för att jag älskade bilderna.
Tack. Pappa byggde hotell.
När jag skapar ett utrymme är målet att det ska omfamna en med total lyx.
Det märks här.
Det stora badrummet är min favorit.
Det är nog Los Angeles vackraste badrum, med öppningsbart glastak.
- Vilket sexigt hus! - Säg bara till om ni behöver hjälp.
- Tack så mycket! - Det uppskattas.
5 SOVRUM | 7 BADRUM | 546 KVM
PRIS: 13 498 000 DOLLAR
PROVISION: 404 940 DOLLAR
Det här känns som en lyxig bar på ett hotell.
- Det här gillar jag! - Visst?
Är det här kylen? Kolla.
Det var fint.
- Gud, så häftigt! - Verkligen.
Abrakadabra.
- Okej... - Det här var roligt!
- Jag vill titta på badrummet. - Nu ska vi se...
Herregud!
Skämtar ni med mig?
Sexigt!
En eldstad vid badkaret?!
Vänta...
- Jajamän! - Kolla!
- Men gud, vad häftigt! - Herregud!
- Okej! - Så jäkla fint.
Det bästa badrummet jag har sett. Vi tittar vidare!
Okej, det gör vi.
- Herregud...! - Titta, där kan jag fixa mig.
Det doftar ljuvligt härinne.
Är det min storlek?
Sluta.
Jag måste prova de här. Kolla så att ingen kommer.
- De passar! - Lägg av.
Kolla, vad fina!
- Så fina! - Tror du att de skulle märka nåt?
- Då ska vi titta på primärsviten. - Okej.
Okej...!
Det var inte alls vad jag väntade mig. Den här utsikten...
Fin utsikt.
- Jag skulle plantera fler träd här. - Verkligen.
Då säger man bara: "Om ni köper det fixar jag träd."
Träd är en bra kontraktsmorot.
- Det gjorde jag med Ben Simmons. - Vad fint.
- Vad låg priset på där? - 17,5.
Just det, ja.
Annars kan jag slänga in en tekopp eller nåt.
"Här är en presentkorg med vin från Oppenheim Group."
Gud, det vore respektlöst.
Ja, verkligen respektlöst, även för ett objekt med lägre pris.
Men jag vill passa på och höra hur du tänker inför Cabo.
Det låter som om ni har slutit fred. Chelsea sa att ni har pratat.
- Chelsea pratade, helt klart. Åh nej...
Jag vet inte, men hennes ursäkt vid middagen kändes inte uppriktig.
Jag upplever att hon sökte efter en allians mot mig,
men när hon inte fick det och alla faktiskt gillar mig, så backar hon.
Men va? Jag trodde...
Nu blir jag ställd, för på henne lät det som om ni hade rett ut allt
och som att hon verkligen bad om ursäkt på riktigt.
Kanske är det där en ursäkt för Chelsea, men hon kunde ha varit rak:
"Jag gick för långt, det var taskigt att tala illa om din familj.
Jag gillar dig inte, men jag vill att vi är sams för att vi jobbar ihop."
Det skulle jag ha mycket mer respekt för. Ge mig en lista, bara.
Själv bad jag Nicole om ursäkt.
Jag förväntade mig en ursäkt tillbaka, men jag fick ingenting.
Så hon bara glodde på dig? Inget "jag ber också om ursäkt"?
- Hon tar inte på sig nåt ansvar? - Nej.
Typiskt henne. Jag gillar henne inte. Jag så åt henne att knipa.
- Gjorde du?! - Just det, du var ju inte där.
Jag sa att jag inte orkade höra mer av hennes offermentalitet.
Amanza försökte gå emellan, men jag hejdade henne.
- Vem då? - Amanza.
Hon försöker medla hela tiden, men ibland är saker bara fakta.
Du måste följa med till Cabo.
Ja, och jag vill roa mig där. Jag vill släppa loss på nån tequilabar.
Men man kan inte vara sig själv bland människor man inte litar på.
- Sant. - Så det är...
Det förvånar mig inte att Bre tvekar inför Cabo. Det gör uppriktigt sagt jag också.
Jag har dramatiken med Nicole,
och Marie-Lou som påstår att jag fortfarande har känslor för Jason...
Det har potential att gå käpprätt åt helvete.
Vi får se till att ha en nödutgång, som på ett flygplan.
Vi har ett kodord. Säger nån det, så drar vi utan att ställa några frågor.
- Vad ska vi ta? - "Tequila"?
Nej, det funkar inte. Då får vi dra på en gång.
Säg nåt som du aldrig skulle dricka.
- Oppenheimvin. - Oppenheimvin!
Om du säger "Oppenheimvin" så vet vi vad det betyder.
- Det blir kodordet. - Okej.
- Jag brukar mest ha kodord i sex, men... - Okej.
Hej på dig!
Hej!
Vad fint!
Jösses, Emma!
- Champagne, tjejer. - Det här är underbart!
Herregud!
Jag har många skäl att vara vän med Emma, som att hon skulle offra allt för en,
men att kunna flyga med hennes jet är en stor bonus.
- Vi behöver musik! - Vänta, vi behöver wifi.
Vänta lite.
Blir det bra?
Jag visste det.
Trodde du att plastglaset skulle hålla för din tunga telefon?
Det var ditt fel!
Jag har examen i ekonomi, inte fysik.
Somliga här dricker bara en gång om året och blir lulliga av en liten klunk.
Det säger du varje gång vi dricker.
- Alla har väl varit i Cabo förut? - Inte jag!
Har du inte det? Herregud!
Dags att bli av med Cabo-oskulden.
Tulum, Puerto Vallarta, Punta Mita...
Du ska bli av med Cabo-oskulden.
Jag vet att du och Nicole har varit osams. Hur känns det att resa med Nicole?
Vi bor på olika ställen, vilket nog underlättar.
Jag har lärt mig läxan.
Efter Palm Springs bestämde jag mig för att aldrig dela boende med nån,
bara mina bästa vänner.
Det var toppen av Jason att fixa en stor villa, men vi kan fixa en egen.
Jag vill inte bo med alla i samma hus, för då känner man sig som ett djur i bur.
Det slutar bara med att nån sitter i mexikanskt fängelse.
Så jag ska hålla avståndet och försöka hålla på mina egna gränser.
Det var först i dag jag fick veta att alla inte ska bo tillsammans.
Visste du inte det? Du får gärna bo hos oss.
Visst, men det känns tråkigt att åka Uber fram och tillbaka.
Som en skilsmässofamilj. Varannan helg med mamma, varannan med pappa.
Efter Palm Springs kan jag behöva lite skilsmässa.
Det här skulle stärka gemenskapen,
men om Chrishell och Emma ska hållas isär förtas hela syftet redan från början.
Jag vill att O Group och mina vänner ska vara min familj
eftersom jag hade en hemsk uppväxt och min familj är hemsk.
Så jag ser dem som min familj.
Jag är sur för att jag inte visste att vi skulle bo åtskilda. Jag blir besviken.
Du håller dig på din kant, och vilka andra...?
Det är surt att hamna emellan.
Tack för att jag får flyga med er för att sen skiljas åt, inte äta middag ihop...
Jo, vi ska äta tillsammans.
Vi ska så klart umgås, men vi behöver inte sitta ihop,
vi behöver inte skvallra.
Skvallra och lattja.
Vi ska fokusera på det positiva. Tack, Emma!
Kvinnlig styrka!
- Skål för kvinnlig styrka. - För kvinnor som tar befälet, som du.
Jag jobbar hårt för att kunna ta hand om dem jag älskar.
Ser jag ut som en streber i mitt flygplan?
Om Nicole bad Chrishell om ursäkt, kanske hon hade varit ombord.
- Vi ska landa. - Okej, då är det dags.
Jag är redo för Cabo.
Håll i Chanelväskorna!
Vi är framme!
Härligt.
Det är skönt i luften.
Vem ska åka var?
Vi möts upp till middagen och kollar in er fantastiska villa.
Tack!
- Vad i helvete...?! - Vadå?
Vi ses ju snart.
SEMESTERBOSTAD
8 SOVRUM | 9 BADRUM | 1,3 HEKTAR
175 000 DOLLAR PER VECKA
- Jag ser fram emot kontoret. - Ja, du har inte sett det än.
- Ska ni vara där i morgon? - Varje dag.
Jag har en del jobb att få gjort. När jag inte är med er, är jag där.
Jobba, bada, jobba, bada...
Det låter bra.
- Det här suger inte direkt. - Nej, det gör det inte.
Det suger inte alls.
- Välkomna till Mexiko. - Hej!
- Välkomna till Casa Cielito. - Tack!
- Vi är här nu! Hej, Alberto! Vilka fina skrattgropar.
Gracias. Välkomna, señoritas.
- Hej! - Hur är läget?
- Välkomna till Mexiko! - Just det.
- Hej! - Hej, vännen.
- Hej! - Hej!
- Hur är det? - Glamouröst.
Fint att se dig.
- Hur är det? - Gick flygresan bra?
Bra, tack. Själv?
- Vad fint det är! - Då ska du se det i dagsljus.
- Ni har inte sparat på krutet. - Då ska du se resten.
Över en hektar tomt, privat strand...
Och bästa läget i Cabo, i Chileno Bay?
Det här kan vara det dyraste huset i Cabo, värt hundra miljoner.
- Lägg av! - Jo, på en dryg hektar.
- Men jösses. Jag vill se mer. - Kom ut till poolen.
Det är bara havet utanför.
Jag är mållös. Jag ser vackra hus dagligen, men det här tar priset.
Om Chrishell såg det här skulle de baxna.
De blir nog frestade att bo i huset, så fantastiskt är det.
Utsökt, Jason.
Hur var det i er flådiga privatjet som jag plötsligt inte fick åka med i?
Blev du tillfrågad, men de ändrade sig? Det visste jag inte.
- Det var riktigt fint. - Ja.
Vi hade så klart kommit ändå, men Emma bjöd med oss.
Det känns inte bra att vi har ett hundramiljonershus här,
men Chrishell och Emma bor nån annanstans.
Jag visste inget om att nån skulle bo på egen hand förrän vi var på flygplanet.
Det är jobbigt att hamna i kläm på Oppenheim Group.
Noah och Braker är lättare att hantera.
Brett och jag har ordnat en fin middag.
Jag vill kröka med tjejerna, men jag är glad att jag är här.
- Vi kommer att ha så kul. - Självklart.
Jag vill ha kul när de kommer också, så det hoppas jag att vi kan ha.
Vi byter om, så ses vi här igen om en liten stund.
- Ja, nu väljer vi rum. - Ja!
Vilken grej.
Herregud!
Det här ska jag ha! Amanza kan ta det andra.
Jag sa ju att det var fint här.
Det här är mitt rum!
Jag är så glad!
- Det är ett bra rum. - Nu åker skorna av.
- Muta in rummet. - Mitt i prick.
Såg du badrummet med utomhusdusch?
Det här kan vara det bästa rum jag nånsin har bott i.
- Fint. - Eller hur!
Tack!
- Jag lägger menyn här. - Tack.
- Vår första kväll ute på mycket länge. - Ja.
Jag ska försöka se det positivt och bara...
...fokusera på det jag kan göra nu tills vi kan bli gravida igen.
Lite Botox.
Dricka vin.
Jag försöker se det positiva.
- Vad vill ni börja med? - Ett glas Cinta och revbensspjäll.
Couscous och whisky sour.
- Det låter bra. - Tack.
- Hur mår du? Känns det okej? - Nej, men...
Visst.
Det är ett par dagar sen jag gjorde skrapningen efter missfallet, och...
Vissa dagar tar vi oss framåt, och andra...
...bryter jag ihop.
Romain har jobbat mycket och vi har knappt kunnat träffas,
så jag klarar mig så gott jag kan.
Jag vill inte sätta press på dig att det måste gå eller så.
Men för mig så måste det gå, för jag vill bilda familj med dig nu.
Jag är rädd för att jag har väntat för länge på att allt ska bli perfekt.
Vi ville båda vänta, och nu har vi vår bostad.
Vi har förutsättningarna som behövs. Det var därför vi väntade.
- Bara vi inte väntade för länge. - Oroa dig inte.
- Jag älskar dig. - Och jag älskar dig.
- Ursäkta mig. - Tack!
- Marinerade oliver. - Tack.
- Ditt vin. - Tack.
- Och whisky sour. - Tack.
- Hoppas det ska smaka. - Tack.
Men hur mår du?
Du stöttar mig hela tiden, men du har ju också känslor.
Jag har nog utgått från att det har varit värre för dig eftersom du bar på det.
Så jag försöker fokusera på dig.
Jag vet inte om det är till nån hjälp, för jag tänker inte...
- På dina egna känslor. - Inte lika mycket.
Jag vet inte om det slår tillbaka längre fram,
men vi är ju på samma lag. Om du mår bra, mår jag bra.
Jag mår bättre tack vare att du är så stöttande och gullig.
Jag värdesatte dig redan innan, men nu gör jag det ännu mer.
- Ursäkta mig. - Tack.
Och så var det couscousen.
Smaklig måltid.
- Tack. - Härligt!
Men för att prata om nåt muntrare ringde Jason.
De är nere i Cabo, och han vill att jag åker dit.
Hur känner du?
Med tanke på hur stökiga mina hormoner är vet jag inte om det vore en så bra idé.
I så fall för Jasons skull, men jag har hållit mig utanför den där dramatiken.
Jag har nog att tänka på.
Men det kan vara skönt för dig att tänka på annat.
Om du bestämmer dig för att åka kanske jag kan komma ner nån dag.
- Vi har jobbat så hårt med kontoret... - Skulle du kunna ta ledigt?
Nån dag eller så.
Då kan jag verkligen tänka mig det, för jag vill vara med dig nu.
Tack.
Jag gör det som känns bäst för dig.
Vi gör allt tillsammans.
Skål för Cabo?
- Ja, skål för Cabo, då. - Det kommer att göra oss gott.
- Jag älskar dig. - Kom hit.
Mer.
- Det har varit trevligt med er i dag. - Bra.
- Hej, sötnos. - Hej.
Hur är det, vännen?
Fint att se dig.
- Hej! - Hej, snygging!
Så snyggt!
- Väntar vi på Chrishell och Emma? - Om de kommer.
- Skål. Jag älskar dig. - Jag älskar dig.
Skål, Brett.
Hej, snyggingar!
- Hej! - Wow!
Hej, tjejer.
- Wow! - Snyggt!
- Hur är det, vännen? - Hej, gumman!
- Snygging. - Tack, detsamma.
- Hur är ert hus? - Det är jättefint. Fantastiskt.
- Inte som det här! - Men närapå!
Det är viktigt med punktlighet.
Det är respektlöst att inte komma i tid.
Det signalerar liksom...
"Vi är förmer och kommer när vi behagar." Jag uppskattar inte den attityden.
- Tack för att ni kom hit till middagen. - Det är klart att vi kommer!
- Jag vill se din klänning igen. - Ska jag resa mig upp?
Den är lite genomskinlig, om ni undrade.
- Den är lite...ni vet. - Klart att vi undrade.
Emma, du måste släppa loss mer.
Jag älskar undertutten, Amanza.
Kom upp lite. Så ja!
Så där ja!
Vem är mest obekväm nu, jag eller Jay?
Jag är på nio. Var är du?
Det är jag, helt klart.
Och där fattar alla glaset...
- Mitt i prick! - Drick!
- Skål! - Skål!
Kul att ha alla här.
Hej!
Ja!
Jättebra, tack. Själv?
Tack så mycket!
- Tack! Tack så mycket! - Tack.
- Ska vi hugga in? - Ja.
Jag älskar mexikanskt.
- Hur går det på Cabokontoret? - Riktigt bra.
- Har ni nya mäklare? - Ett par, men vi är på jakt efter fler.
Om ni känner nån eller lär känna nån här, så säg till.
Kommer alla dit? Hur är det med Mary?
Jag träffade henne en lång stund häromdagen.
Jag tog med mig Mary för att hälsa på Heather och Tristan.
Hon har så klart mycket att bearbeta, men ni känner ju Mary.
Hon är så stark.
Jag påminde henne om att man inte måste vara det.
- Precis. - Ni vet...
- Sa hon om hon kommer? - Ja, hon kommer.
- Och Romain? - Ja.
- Som jag hoppades, hela gänget. - Då kommer alla. Bre också.
- Hur går det mellan er, Chelsea? - Det är helt lugnt.
Du bad om ursäkt, och jag uppskattar när folk tar ansvar och kan säga förlåt.
Alltid! Jag försöker vara kommunikativ.
Min man säger att kommunikation är min främsta färdighet.
Jag har sagt allt som behöver sägas.
Om det är nåt hon undrar så kan hon säga det, och vi kan prata.
Jag har pratat med Bre.
- Be mig att hålla tyst om du vill... - Gud får vara vår domare.
Men låt mig få berätta.
- Varsågod. - Okej.
Jag ska inte tala för henne,
men jag upplever att det saknas en liten men avgörande sak:
"Det var taskigt av mig. Förlåt." Det räcker. Det kommer hon att respektera.
- Det tycker jag att jag har sagt. - Okej.
Vad vill hon då ha?
Hon vill nog inte ha nåt särskilt, men för egen del vill jag att alla är sams.
Du vill att alla är bästisar.
- Det får ske naturligt. - Visst, men jag kysser ingen i arslet.
Det begär jag ju inte!
Härligt att Chrishell försöker medla. Det verkar fungera och alla tar det bra.
Men när jag försökte göra det blev resultatet ett helt annat.
Då ska jag förklara det för dig, som jag skulle förklara för min son.
- Hördu... - Det där var nedlåtande.
- Nej! För jag... - Som för en treåring?
- Min son är fyra. - Jaha, då så...
Jag ska förklara, för allt blir förvrängt.
Jag kan inte lyssna på dig. Jag måste vila hjärnan.
Jag älskar dig, men det här blev för mycket, så nu tar vi en paus...
...och landar, för det där var inte min avsikt.
- Uppfattat. - Tack.
Eftersom vi vill föra samma gruppen mer hade jag uppskattat om ni två bodde här.
Nu har ni ett eget hus, men jag hade velat att vi bodde här.
Vi gör det här som grupp och då hade jag gärna haft er här.
Jag bor här.
Jag ställer upp, trots att researrangemangen blev ändrade.
Jag gjorde det bästa av saken och jag är här.
Att du bor här är skälet till att jag inte gör det.
Vi kan vistas i samma rum, men måste inte bo i samma hus.
Vi måste inte resa tillsammans.
Att du vill få dig att framstå som storsint är bara löjligt...
- Lägg inte ord i munnen på mig. - Låt mig tala till punkt.
Jag håller avstånd så att vi kan bete oss belevat.
Vi kan umgås så här, och sen skiljas åt.
Det jag menar är att...
Att så tydligt visa att nån är oönskad får snarare motsatt resultat.
Vad menar du? Vem har gjort det?
Vi ska känna oss trygga oavsett var vi bor och kunna hålla professionell nivå,
och göra så att våra vänner och kollegor känner sig trygga...
Kom till saken. Vad vill du säga?
Jag pratar om hitresan.
- Vadå? Kom till saken. - Vad är det du vill säga?
Fattar du inte det? Allvarligt?
Jag försöker förstå vad du vill ha sagt.
Kan du inte bara säga det? Herregud...
Ska du säga det?
Min inbjudan till privatjeten drogs tillbaka.
Du var aldrig medbjuden!
Intressant, för jag sitter på detaljerna, och det var jag visst.
- Av vem? - Brett.
- Brett? Ursäkta, men... - Lugna ner er.
Alla fick resplanen för flygplanet.
Sen blev hon inte tillfrågad.
Det här gick bra för mig. Jag har aldrig flugit privat.
Det är inte nåt jag anser mig ha rätt till eller behöver få göra.
Men att frysa ut nån på det sättet leder oss i fel riktning.
Ingen frös ut dig! Du reste ju med cheferna.
Herregud... Okej.
Nicole har redan alla mot sig. Det här underlättar inte.
Hon blev sårad för att hon inte blev tillfrågad. Det förstår jag.
Låt flickstackaren vara, Chrishell.
Om du ville flyga privatjet och ville att alla ska bo tillsammans,
hade du bara behövt göra en liten sak för att allt skulle bli toppen: sagt förlåt.
- Vad pratar du om? - Låt mig förklara.
Du hade en möjlighet att be om ursäkt.
Jag lägger inte skulden på dig, för alla hade ansvar för hur det blev,
men man kommer väldigt långt med att säga förlåt.
Hon sa förlåt, jag sa det, och det hade varit fint om du också gjort det.
Det rättfärdigar inte deras beteende, men visar att du är medveten om ditt snedsteg.
Jag var beredd att be om ursäkt, men du var så ospecifik...
Okej, förlåt att jag sa att du hade möblerat om ansiktet och går på droger...
- Du behöver inte... - Ska jag vara specifik eller inte?
Vi vet att du inte går på droger. Vi vet att du är vacker.
- Det låg ingen som helst sanning i... - Jo, lite. Men strunt samma.
- Hörni... - Jag ska vara tyst.
Okej...
- Jag hittade inte bara på. - Det här spårade ur.
Jag uppskattar inte schismen mellan dig och Chrishell.
Och jag uppskattar inte avståndet mellan oss.
Som du vet så har jag pratat med Marie-Lou.
Hon tror uppenbarligen att det är nåt mellan oss, vilket det verkligen inte är.
Så jag försöker hålla så stort avstånd till dig och henne som möjligt
för att hålla det här professionellt och inte blanda in några vänskaper.
Jag vill hålla avståndet. Jag äter gärna middag tillsammans,
men allt det där vill jag backa ifrån.
Jag är medveten om problematiken med min flickvän.
Men ni är välkomna att bo här. Det är en dryg hektar...
Det sista jag behöver är att bo i en villa som du har hyrt.
Jag vill inte ha några som helst band till dig, annat än yrkesmässiga.
Ni bjöd hit mäklarna, så om det är en yrkesresa går det bra,
men annars drar jag. Resten vill jag inte behöva hantera.
Undertexter: Martina Nordkvist