8 LOŽNIC, 12 KOUPELEN, 1 115 M2
CENA 20 500 000 DOLARŮ
PROVIZE 615 000 DOLARŮ
- Ty jo. - Páni.
Dívej na to.
Dneska jdeme s Chrishell obhlédnout nádherný dům v Palisades
pro její movitou klientku s rozrůstající se rodinou.
Tohle je skvělý.
Nádhera.
Poté co jsem Chrishell a Emmu konfrontovala,
chtěla jsem se ujistit, že jsme v pohodě, tak jsem se přidala.
To je kino?
No jo.
Hezký.
Vím o někom, kdo shání nemovitost v jiné lokalitě.
Chce ticho a klid a toho je tady víc než dost.
Hele. Večírkové patro.
Skvělý.
Pravý trávník. Máš na to lepší boty. To je nefér.
Půjdu takhle. Jako gazela.
To je trefný.
Je to tu pěkný.
Miluju zvuk tekoucí vody. Jako u vodopádu. Pohoda.
Jo.
Chci se ujistit, že jsme po tom výstupu v Goldsteinově rezidenci v pohodě.
Asi takhle.
Vím, že ses to jen snažila urovnat.
Chápu, žes chtěla pomoct, ale nemám teď čas se tím zabývat.
Řeším nějaké zdravotní problémy. Ráno jsem byla u doktorky a...
Děsíš mě. Co se děje?
Budu muset na operaci, protože mám cystu na vaječníku
větší než pomeranč.
- Proboha! - Je teď větší než má děloha.
Začalo to v prosinci.
Když se ozve, cítím se zesláble.
- Máš křeče? - Takové bodavé.
Když to přijde, hrozně to bolí a nezvládám řešit nic jiného.
- Jen čekám, až to odezní. - Promiň. To jsem vůbec netušila.
Bojíš se?
Určitě z toho mám strach.
Doktorka říkala, že mi možná budou muset odebrat vaječník,
na kterém ta cysta je.
- Takže... - To je hrozný.
Jo. Je to prostě další rána,
která ti ztěžuje to, o co se snažíš.
Chápu.
Musím být v klidu, žádné tančení.
- Žádný... sex. - Takže nemůžeš do práce.
- Ani pobýt s kámoškama. - Žádné cvičení.
- Prostě život bez legrace. - Sakra.
Kdybys cokoliv potřebovala, stačí říct.
Budu ti vozit obědy, vařit.
- Mrknu s tebou na film. - Díky.
Ale jsi už teď drobounká. Nezmizíš po té operaci úplně?
Jelikož je mi teď vidět až do krku, můžu ti tu cystu klidně ukázat.
Nechtěla jsem nic říkat.
Pitomá sukně.
MAKLÉŘI Z HOLLYWOODU
Jasone, na oslavu výročí bych chtěla šaty od té tvé známé návrhářky.
Domluvím ti 40% slevu na všechno.
- Dobře. To by šlo. - Jo.
Mary, jestli uvidíš tam, co bydlíš, nějakou pecku do 3,2, řekni mi.
Mám klienta, který shání dům někde tam poblíž.
Vím o jednom za 2,5 v Sherman Oaks.
Pošli mi ho a já mu ho přepošlu.
- Čau. - Ahoj.
- Čau. - Úplně ladíme.
Sluší ti to.
Mám radost, že se Mary zase víc zaměřila na svůj osobní život.
Je na ní vidět, že je šťastná a klidná.
Jakoby z ní opadl všechen stres.
I když si teď možná nejsme tak blízké,
mám ji hrozně ráda a moc jí to přeju.
Mám skvělou novinu.
Znáte Nikki Glaser?
- Jasně. - Úžasná komička.
Má už několik stand-up speciálů.
Měly jsme stejného tanečního partnera v Dancing With the Stars.
Gleba asi znáte.
Zrovna shání dům a Gleb jí poradil, ať se mi zkusí ozvat.
Dneska se tu staví.
- Tak mi neudělejte ostudu. - Paráda.
Je hrozně vtipná.
Doufám, že vám dá pořádnou sodu.
Škoda že máte dneska normální oblečení.
- Dobrý den. - Čau!
- Panebože, Nikki. Vítám tě! - Ahoj. Jsem Nikki.
- Těší mě. - To je Nikki Glaser.
- Jason. Těší mě. - Ahoj. Mě taky.
- Konečně osobně. - Přesně.
- Díky, žes přišla. Tohle je Brett - Těší mě.
- Ahoj. Mary. Těší mě. - Ahoj. Nikki. Nápodobně.
- Posaď se u nás. - Máte to tu nádherný.
Mám velkou radost. Jsi má osmá nejoblíbenější komička.
Omluv ho.
Brett přijde do styku s ženskýma jen velmi vzácně. Je z tebe nesvůj.
Ty jsi mé třetí nejoblíbenější dvojče.
- Dobře ty. - Vítej v O Group.
- Tak se fakt jmenujete? - Jo, vážně.
Čekala bych spíš gynekologickou ordinaci.
- Někdy to tu tak vypadá. - Tos trefila.
Tak to jsem tu správně. Hned jsem trochu vlhčí.
Ne, moc jsem se k vám těšila.
Chci s váma probrat věc, která mě k smrti děsí,
a tou je nákup nemovitosti.
- Řešíš to prvně? - Prvně. A to je mi 38.
Všichni do mě hučí, ať to udělám, ale nemůžu se k tomu dokopat.
- Nesnáším velký závazky. - Poprvé je to nejtěžší.
Chápu, že tě to děsí, ale zároveň je super, že to řešíš.
- Jo. - Jaký je tvůj cenový rozptyl?
Bude to asi znít hloupě,
ale jak mám stanovit svůj cenový rozptyl?
Chceš něco v Hills?
Klidně někde tady poblíž. Líbí se mi,
že je to mezi The Comedy Store, Improv a Laugh Factory.
Ráda bych večer na vystoupení chodila pěšky.
- Jo. - A rozloha?
- Nevím. To je pro mě španělská vesnice. - Kolik potřebuješ ložnic?
Upřímně asi dvě.
Hosty vůbec nemusím.
- Jednu navíc... - To jsme dva.
Když se pohádáme s přítelem nebo bude chrápat.
Jasně. Fajn. Dobrý.
A co se týče kuchyně,
musím v ní být schopná rozložit jídlo, co si objednám.
Mám ráda výhledy a světlo. Taky bych chtěla okna, ale...
- Okna ten dům mít bude. Skoro jistě. - Díkybohu.
- Pak zdi, dveře. - Tohle bude zjevně rychlovka.
„Tenhle barák za 3,5 mega má dvě koupelny?“
„Čtyři ložnice a koupelna? Beru!“
- „A ještě okna?“ - Přesně. Brnkačka.
Už teď vím o několika domech, které bych ti ráda ukázala.
Pro mě je to jako si někoho vzít.
„Bude to až do smrti!“
I když nemusí, protože se to dá... Víme, ne?
Chápu, že máš obavy, ale co nejhoršího se stane?
Jestli z toho vycouveš, nevadí.
- Seženeme ti něco jiného. - Jo.
Nechci do toho skočit po hlavě. Zatím radši jen kuřbu přes kalhoty.
Už jsem to zažila. Jo.
To zní hrozně.
Vlastně je to sranda. Prostě...
na něj dýcháš.
Dobře se u vás bavím. Míváte tu srandu i normálně?
Mezilidské vztahy tu pokulhávají. Spousta z nás spolu chodila.
- Chodilas s... - Rozešli jsme se.
Může se zeptat proč?
Jasone, ujmeš se toho?
Chtěla založit rodinu, ale já na to nebyl připravený.
Máš teď novou partnerku? Jak dlouho jste spolu?
Osm měsíců.
- Chce taky rodinu? - Až výhledově.
- Může si dovolit čekat? - Je mladá, takže...
Takže...
O kolik je mladší?
- Je jí 25, takže o 20 let. - Kolik je tobě?
Jasně. Děti nechceš, ale chodit s nima je v pohodě.
Tipnu si.
Je hrozně sexy, ale má starou duši.
Večer si čte a já čumím na bednu.
- Aha. - Šel bych pařit.
Nečteš jí pohádky na dobrou noc? Nevybírá si, co chce číst?
Mary, Chrishell i já máme podobně staré partnery.
- Vážně? - Mému příteli je 29.
- A chce rodinu? - Jo.
To je fajn. Co ta tvá adoptovaná holčička?
- Ježiši! - Vycházíte spolu?
Jak se jmenuje?
- Marie-Lou. - Marie-Lou.
Není to tak dávno, co jsme se rozešli. Některé věci jí asi vadí.
Pozvala jsem ji na oběd, abychom si to vyříkaly.
Snad tam mají dětské menu a voskovky.
V jednu chvíli jsme s Jasonem dítě zvažovali,
ale místo toho vezmu Marie-Lou na oběd.
Skoro se ti splní sen.
Pojďme od toho. Napětí by se tu dalo krájet.
- Dobrý den. - Zdravím.
- Těší mě. - Mě taky.
Bre z Oppenheimu.
Dnešní dům dělal stejný developer jako ten Alesův, takže se těším.
Bude to pecka.
- Tady Jason dům postavil. - Ahoj. Krásná práce.
Moc děkuju.
Pacific Palisades nejsou tak úplně můj rajón,
ale mám klienta, který shání dům na pláži. Tenhle by se mohl líbit.
Přidá se Amanza, protože zná designéra
a chce vidět výsledek.
- Porozhlédněte se tu. - Díky.
5 LOŽNIC, 6 KOUPELEN, 390 M2
CENA 6 275 000 DOLARŮ
PROVIZE 188 250 DOLARŮ
- Ahoj. - Čau.
Zrovna ti píšu, že ses na mě pěkně vyprdla.
Ne, pořád tě mám ráda.
- To ráda slyším. - Jen jsem se musela vymódit.
Aha. Otočíš se mi?
- Jasně. - Ať to vidím celé. Jo.
- Sexy jak sviňa. - Že jo? Funky.
Dneska není radno si s tebou zahrávat.
Ty máš v jazyku piercing?
- Bejvávalo. Když jsem zlobila. - Kdysi.
Máš tam pořád vidět dírku.
Já taky, ale mám ji nakřivo.
Proč nakřivo?
Když mi ho propichovala, nadskočila jsem.
Takže jí ujela ruka a mám to křivě.
- Ale už je to dávno. - Aha.
Tehdy to ještě bylo in.
- Teď k věci... - Tenhle dům je super.
Líbí se mi všechny ty obrazy a ta černá a mosaz místo zlata.
- Jo. - Na lustrech.
Mně se líbí ty obklady.
Jo, to se teď dělá. Je to fajn.
- Dva odstíny. - Působí to trojrozměrně.
- Vysoký stropy jsou fajn. - Určitě.
Přesuneme se do kuchyně?
Moc hezká.
- Fajn světla. - Pěkný.
Líbí se mi, když je všude bílá, a do toho nějaká výrazná barva.
- Co tohle? - Mně se ty knoflíky líbí. Tobě ne?
- S modrou ne. - Mně teda jo.
Zlomila sis nehet?
- Do háje. Kdy se mi to povedlo? - Nevím.
Všimla jsem si toho, když... Do pr...
Já myslela, že za to může ten sporák.
- Máš teď někoho, kdo ti to pofouká? - Do hajzlu. Nemám.
Postarej se o mě.
Prohlédneme si zbytek domu?
Jasně.
- Pěkný. - Jo. To je bazén?
Spíš taková větší vířivka.
- Potřebuju krém na ruce. - A já lesk na rty. Nedávám to.
Proč jsme asi single...
Netuším. Fakt...
Po téhle prohlídce už chápu, proč nemáme chlapa.
- Škoda žes nešla na Chelseinu oslavu. - Myslíš?
- Jo. Nebo možná dobře. - To spíš.
Bylo to divoký, ale mluvila jsem s ní.
- Už jste si to vyříkaly? - Ne.
Mohlo mi to dojít.
Musí s tebou dá řeč. Vím, že chce.
Hodně o tom mluvila.
- A co mi chce? - Určitě se ti omluví.
- Vyslechneš si ji aspoň? - Pochybuju.
- Uvidím, co bude plácat. - Zkus ji poslouchat.
- Už mě to nebaví řešit. - A mě nebaví řešit všechny ostatní.
- Radši bych měla pokoj. - Amanza v akci!
- Ty jsi jen spojka. - To není vždycky dobrý.
Ale když to všechno slyším a vím, že to můžu uklidnit, ráda to udělám.
Ale já to asi nepřijmu. Nemáme se rády.
Má dojem, že je neprávem vnímána jako ta zlá.
Za to si může sama.
Taky říkala, že má dojem, že je v tom celém spíš poslíček.
Ostatní to podle ní vnímají a cítí úplně stejně,
ale ona jediná to řekla nahlas.
Kdo jako?
To nevím.
Mně a Mary jsou tyhle věci stopro volný...
Máme to v práci všelijak. Mary chodila s Jasonem, Jason s Nicole.
Romain s Jasonem jsou kámoši. Neřešíme to.
Kdo to o mně teda říká, když je jen poslíček?
Kdo mě pomlouvá?
Heather ne, ty taky ne.
To bys mi to neříkala. Mary podle mě taky ne.
Takže zbývá Emma a Chrishell.
Jo.
Naštvalo by mě, kdybych zjistila, že mě s Chelsea pomlouvaly.
Chápala bych to v době, kdy mě neznaly.
Ale jestli kydají na mě a mou rodinu hnůj i teď,
ať si mě nepřejou.
Dáte si něco kromě vody?
Donesl byste mi limonádu s bublinkami?
- To zní dobře. - Jistě.
JASONOVA PŘÍTELKYNĚ
Ahoj.
Čau. Máš se?
- Jo. Co ty? - Ahoj. Taky.
Ty jo.
- Sluší ti to. Ta modrá. - Tobě taky.
Díky.
Ty jo, krásná barva.
- Nádhera. Děkuju. - Že jo?
- Není zač. - Je to tu moc hezké.
Někdo mi to tu doporučoval, ale jsem tu poprvé.
Dobrý výběr. Díky za pozvání.
- Tak na zdraví. - Na zdraví.
Jason mi něco málo říkal a chci mezi námi vyčistit vzduch.
- Jo. - Nechci žádné...
Jasně. Jo.
Já tě vlastně vůbec neznám.
Ale pro Jasona jsi důležitá,
stejně jako Mary a Nicole, protože jste jeho expřítelkyně.
Máte k sobě blízko a to je hrozně důležité.
Ale přišlo mi, že proti mně něco máš.
Že si držíš odstup.
Nevěděla jsem, jestli je to mnou nebo Jasonem.
Nemusíme být kámošky, ale bylo by fajn spolu vycházet.
Vidíš. A přesně to mě udivuje. Mně přišlo, že spolu vycházíme.
Když mi to Jason řekl, překvapilo mě to.
Věděla jsem, žes proti mě párkrát něco měla.
Jason mi vyčetl, že jsi smutná, protože tě nesleduju na Instagramu.
To není pravda.
Že ti málo komentuju příspěvky a tak.
To není pravda.
Jen jsem mu řekla, že si tě přidám, protože jsme nebyly propojené.
Navrhla jsem mu, že tě začnu sledovat,
abych ukázala, že se chci kamarádit a že jsem s tím vším v pohodě.
Jasně, pak sis mě další tři měsíce nepřidala.
Ale já to neřešila, tak ti možná řekl, ať mě sleduješ, ale ne na můj popud.
Ale několikrát ti vadilo, že jsem s Jasonem a brečela jsi.
Kdy?
- To... - Kdy jsem brečela?
V Austrálii.
Měla jsem s vámi jít na oběd a slyšela jsem, jak tě to štve.
- Tak jsem mu říkala, ať... - Štvalo mě to, ale nebrečela jsem.
Nechtělo se mi jít, protože mi přišlo, že mě nemusíš.
Měla jsem dojem, že být s tebou zadobře je skoro nemožné.
Aha.
A v tom je ten problém.
Musíme spolu vycházet. Možná být i trochu kamarádky.
Nepřekrucuj to. Nejde o to, že bych se s tebou nechtěla kamarádit.
Chovám se k tobě přátelsky, ale nejsme kámošky a to nevadí.
To není pravda.
Co přesně?
Že se ke mně chováš přátelsky.
Vždycky tě na uvítanou obejmu, řeknu něco hezkého, jsem otevřená.
- Vy dvě už se asi znáte. - Jo, z kanclu.
Jak se máš? Čau.
- Ahoj. Jsem rád, žes dorazila. - Čau.
- Ahoj, kočko. Máš se? - Čau.
Jo. Co ty?
- Ahoj. Máš se? - Čau.
Jo.
Nikdy se mě na nic nezeptáš. Nezajímáš se. Jsem pro tebe vzduch.
Nemusím se o tebe zajímat. Jen k tobě být přátelská.
- V tom je rozdíl. Tak to vnímám já. - Ale ty mě ignoruješ.
Když se tě na něco zeptám, otočíš se jinam.
To už se někdy stalo? Na co ses mě prosím tě ptala? Nestalo.
Známe se nějakých osm měsíců.
- Tak na co ses mě ptala? - Nevzpomínám si.
- Protože se to nestalo. - Ne.
Nehodlám tu poslouchat, jak si vymýšlíš.
Stojím si za svým. Tohle prostě nedělám. Taková nejsem.
Pokaždé tě hezky pozdravím a složím ti kompliment.
- Vždycky ten samý a vždycky před Jasonem. - Cože?
Na jednu stranu tvrdíš, že tě ignoruju,
na druhou mi dáváš za pravdu, že jsem na tebe vždycky milá.
Před Jasonem ano.
Ale jsi milá až moc. Přeháníš to.
Když jsme samy, ignoruješ mě.
Kdy sem s tebou byla bez Jasona? Nikdy.
Nemám ráda drama.
- Jsem z Německa. - Tak ho nevytvářej.
O nic nejde. Jsme v pohodě.
Bereš si všechno zbytečně osobně.
Zeptala ses mě někdy na něco?
Náhodou zeptala. Dokonce opakovaně.
- To není pravda. - Neskákej mi do řeči.
Ptala ses, tak mě nech odpovědět.
- Možná bychom to měly probrat s Jasonem. - Necháš mě mluvit?
- Zeptat se jeho. - Tak prosím.
- Jo. Proč ne? - Zavolej mu.
- Mám? - Jo.
- Čau. - Ahoj, zlato. Mám tu Chrishell.
Dobře.
Mám takový pocit, že se se mnou nechce přátelit.
Prý je to proto, že jsem žárlila a brečela.
Neříkala jsem, žes žárlila.
Tohle slovo jsem nevypustila z pusy.
- Nikdy. - Ale...
To neříkala ani mně.
Víš, že nás natáčejí? Neřekla jsem to.
- Nebo jsem blázen? - Tak jsi řekla,
že jsem na tebe naštvaná, ne?
Zopakuj to.
S radostí, ale nevkládej mi slova do úst.
- To nemám ráda. - Nechcete si to vyříkat beze mě?
- To je komedie. - Promiň, Jasone.
Co se stalo, když jsme spolu slavili silvestra v Austrálii?
Mně to přišlo fajn, ale asi nebylo. Co se stalo?
- Bylo to fajn, ale... - Ale málo jsem se tě ptala.
Promiň, ale není to má povinnost. Fakt ne.
Ale bylo by to hezké, když s Jasonem chodím.
Prostě spolu vycházet.
Ptali jsme se tě, jak dlouho jsi žila v Paříži,
- kdy se tam vrátíš... - Ne, ptala se G.
To myslíš vážně?
G mám moc ráda. Byla na mě na rozdíl od tebe milá.
- Proto ti říkám... - Tak jo. Je nebinární, takže „byli“.
- Zapamatuj si to. - Promiň. Tady to sama vidíš.
Nejdůležitější osoba v mém životě, a ty nevíš, jaké používá zájmeno.
O nic nejde. Jen se ukazuje, že mě vůbec neznáš.
Nebudu tvá kamarádka. Nemáme nic společného.
Nemůžeš aspoň kvůli Jasonovi...
- Holky, můžu to už típnout? - ...zkusit bavit?
- Nelíbí se mi... - Jo. Měj se, zlato.
- Miluju tě. Pa. - Taky. Pa.
Mám pocit, že si tu zbytečně unavuju mozek.
Hrozně si to bereš.
Možná k němu pořád něco cítíš.
A jsme doma.
Tímhle naši konverzaci ukončuji.
Je to ztráta času. Ano, s Jasonem jsme kamarádi, ale nemusíme být.
Taková blbost.
- Tak. Zastrč si ji. - Fajn. Je tu hroznej hic.
To máš pravdu.
- Teplotu stahovat nebudu. - Lije ze mě pot.
Je tu 22 stupňů, tak klid.
- Máš v sobě termostat? - Přidej tak 50.
Ahoj.
- Ahoj. - Hola.
- Jak se tu máte? - Doháním resty.
Předváděla jsem dům v Encinu.
Majitele nejspíš znáš. Alessův manažer.
Jo, toho znám.
Nedávno se přestěhoval a prodává dům v Encinu za 5,9.
- Dobrá cena. - Já vím.
Emmo, co ten Lloydcrest?
Když jsme to naťukli, kolik by sis představoval?
Rád bych, aby se prodal aspoň za 20.
- Kolem 20, chápu. - Co myslíš?
Jestli ho chceme prodat, musíme výrazně zlevnit.
Souhlasím.
Říkala jsem mu to, ale není to lehké,
protože má jasnou představu.
Kdy si ho byl naposledy někdo prohlédnout?
Nikdo o něj nestojí.
Takže nám tu už půl roku leží?
Jako když vídáš na seznamce furt stejného chlapa. Co tam asi dělá?
- Přesně. - Že jo?
Co jsem se s ním bavila, neměl zájem jít s cenou dolů.
Taky jsem s ním mluvil.
Potkal jsem ho v restauraci. Prý by klidně výrazně slevil.
Bavili jste se někde u skleničky. Jasně že ti to odkýve.
Ale když dojde na lámání chleba, má v hlavě částku, na které trvá.
Jenže když ten dům neprodáme do dvou měsíců,
začne platit ta nová daň
a on bude muset zaplatit ještě 700 000 městu.
Od příštího měsíce se v Los Angeles zavádí nová daň z luxusních domů,
takže se všichni snaží prodat domy nad 5 milionů, než se to prodraží.
Je na tobě, abys ho nacenila správně.
O kolik bys ho zlevnil ty?
- O šest milionů. Z 19 na 13. - O šest milionů dolarů?
Větší zlevnění jsme tu nikdy neměli.
Do teď byl rekord poloviční.
- Ale je to třeba. - Snížit o šest mega?
Měl by se inzerovat za 12 995 000 a prodat za něco kolem 12.
Kdy jste to řešili naposled? Ta daň se blíží, tak třeba bude víc...
Před dvěma týdny. Daň jsem mu vysvětlovala.
Klidně to s ním otevřu znova, ale je to obrovský skok.
Kdyby se ta daň nezaváděla, nenavrhuju to. Ale schválili ji a hodiny tikají.
Nemůžeme dál čekat.
Musíme být o krok napřed a inzerovat ho za 12 995 000. Tečka.
Nebo od něj dát rovnou ruce pryč.
Zítra mu zavolám.
Je to výrazné snížení ceny.
Vážím si ho jakožto podnikatele a nebude to příjemný rozhovor,
ale udělám to.
Ještě nikdy jsem nežádala klienta, aby snížil cenu o třetinu.
Určitě je třeba to téma otevřít, ale žádáme hodně.
Je možné, že na mě kvůli tomu Micah zanevře.
Příští rok budeme muset klienty vážně tlačit do snížení cen,
protože prodávající nechápou, jak moc trh ochabuje.
Žijeme v nové realitě.
A naši klienti taky.
OSLAVA 10. VÝROČÍ
Ty jo. To je šílený.
Dnes pořádám večírek na počest 10. výročí Oppenheim Group.
A James Goldstein byl tak hodný a propůjčil nám dům.
- Čau. - Ahoj.
- Máš se? - Nevyrostla jsi?
Pozval jsem všechny z LA a taky pár makléřů z OC,
protože chystám oznámení, které se týká jich všech.
- Nazdar! - Páni. To je barák.
- Ahoj. - Sotva se sem vejdeš.
Čau, kočko.
Konečně někdo z OC.
- Má oblíbená makléřka z OC. - Čau.
Budu dělat, že neslyším.
Ten dům vypadá skvěle. Jason se vytáhnul.
Kde jinde oslavit 10. výročí?
MAKLÉŘ O GROUP, OC
MAKLÉŘKA O GROUP, OC
- Ahoj. - Čau.
Já v tom s Jasonem a Brettem jedu v podstatě od začátku.
Těch deset let uteklo jako voda.
Mám své důvody, proč jsem Oppenheim Group dodnes loajální.
Jason mi představil svět realit.
Zažili jsme toho spolu spoustu. Osobně i pracovně.
- To se mi snad zdá. - Jo.
Ty kráso, on tu roste břečťan.
Jo!
- Jsem adekvátně oblečena? - Skvěle. Jo.
A nesu si tuhle kabelčičku. Takové popíchnutí pro dnešek.
Vždycky když někdo začne kecat,
postav ji před něj na stůl a odejdi.
Jak je na tom teď trh v Orange County?
S tou daní z luxusních domů
nás v příštích měsících čekají velké změny.
- Čau. - Vypadáš skvěle.
Ahoj.
Fakt je to už 10 let? Mazec.
Nechce se mi věřit, žes za tu dobu nic nedokázal.
Tys mě označila za realitního magnáta,
- ještě než jsem jím byl. - Pravda.
Ahoj, krásko.
- Ahoj. Sekne ti to. - Tobě taky.
Jason žil v garsonce na kopci.
- Na ani ne 50 metrech. - Ale s parádním výhledem.
Měla jsem po rozvodu a přespávala jsem u něj na gauči.
A normálně... Bože, já to snad neřeknu.
Mluv pravdu.
Jason každé ráno vstal a nahý
vyšel na verandu s tím krásným výhledem kolem.
V ruce měl dětský pudr a sypal si ho na koule.
- Proč? - Ani nevím.
Vždycky ho vzal a udělal...
Asi ti tu kabelku vezmu. Už radši nemluv.
- Co Lakers? - Jo.
- Díky. - Žeru tě, krávo.
Uvidíme se zítra.
Bude to sranda.
- Lidi z OC a LA se vidí málokdy. - Hezká změna prostředí.
Kde je Chrishell?
Nakonec nedorazí.
- Proč? - Není jí dobře, takže...
Marie-Lou bude mít aspoň klid.
Cože?
Skoro tě nemůžu políbit.
Posledně když byli všichni spolu,
Marie-Lou začala trošičku žárlit...
Jason jí asi připadal poněkud moc usměvavý.
- Nevím přesně. - To on bývá.
Bude to skvělý večer.
Jo, jsem ráda, že všichni dorazili.
Jo, mám z toho radost.
Škoda že tu není Chrishell.
Jo. Všichni ostatní přišli.
Přitom nebývá žárlivá.
Podle mě na ni Chrishell není moc milá.
- Myslíš? - Tuhle jsem u nich byla na večeři.
Říkala, že jsou na ni všichni hodní,
ale Chrishell se s ní nebaví a drží si odstup.
Já viděla Chrishell Marie-Lou obejmout.
To jsem čuměla.
Podle mě to je stejně vždycky trochu divný,
když představíš nové přítelkyni svou bejvalku.
Obzvlášť když je ta bejvalka kost.
- Chrishell je sexy jak sviňa. - To jo.
Bála bych se, že se s ní mám poměřovat.
Marie-Lou je krásná, ale Chrishell je ženská se vším všudy.
Mrzí mě, že není u tak důležité oslavy.
Navíc chystám velké oznámení a takhle o něj přijde.
Požádáš mě o ruku?
Do hajzlu.
Emmo, máš chvilku?
Bože můj.
Chci s tebou mluvit. Byla jsem na prohlídce s Amanzou
a podle ní Chelsea říkala, že byla jen poslíček.
Nechápala jsem.
Jestli si o mně ze začátku všichni mysleli svoje,
naprosto to chápu.
Neznáte mě, nechápete, jak to mám s Nickem.
Je mi jasný, že na to má každý svůj názor.
Ale měla jsem za to, že teď už se všema vycházím.
Takže mě to dost zarazilo.
A k tobě mám hodně blízko. Sedly jsme si.
Tak jdu nejdřív za tebou, protože mi to přijde nejlepší.
Co vím, nic se o tobě neříkalo. Jak jsme tě líp poznaly...
Vím jistě, že já ani Chrishell jsme tě nepomlouvaly.
Heather taky ne.
- Asi se budeš muset zeptat Chelsea. - Jo.
Není mi jasný, jestli si to vymýšlí, protože ví, že to přepískla,
nebo jestli mě fakt někdo pomlouvá.
Není nic mezi.
- Mrzelo by mě to. - To se nedivím.
Já bych tě nikdy nepomlouvala, Chrishell taky ne.
A Chelsea to ví.
Tečka.
- Takže... - No ale kdo teda zbývá?
Amanza byla totiž děsně tajemná.
Upřímně nevím, na co naráží.
Štvalo mě, jak mlžila. Jestli něco ví a jsme kámošky, ať mi to řekne.
- Ale jste kámošky, ne? - Podle mě jo.
- Tak co to zkouší? - Jo.
Jestli něco ví, proč mi to neřekne?
Kdybych to byla já, tak ti to řeknu.
- To dobře víš. - Přesně.
Netuším, proč Amanza tak mlží.
Akorát tím čeří vodu.
Nevím, komu věřit a co si myslet. Jsem zmatená.
Nedivím se ti. Já teď taky.
Mluví Amanza pravdu, nebo jen čeří vodu?
Těším se na večeři.
- To je ale výhled. - Nádhera.
Poslední slova před smrtí: „Rozjedem to.“
Ty jo, sedím vedle Emmy.
- Zlatíčko, ty sedíš tady. - Jasně.
Tebe nemyslím.
- Dám si panáka. - Emmo, šla bys na rande s ženskou?
Dobrá otázka.
- Tak co? - Zatím jsem nebyla, ale klidně.
- Já taky ne, ale zrovna randím. - Tak uvidíš.
Tequila strčí každou ženskou hravě do kapsy.
Dámy, můžu se ujmout slova?
S Brettem bychom rádi řekli něco k 10. výročí.
Nejde o výročí nás dvou.
- Jo. - Ale firmy.
Se spoustou z vás se známe už roky.
Takže dobře víte, že to nebyla snadná cesta.
V roce 2010 jsem bydlel v garsonce.
S kámošem jsme se přetahovali o postel.
- Brette, tys na tom nebyl o moc líp. - Kupodivu spíš hůř.
Oppenheim Group jsme rozjeli z ložnice. Nikdy by nás nenapadlo, co z toho vyroste.
Za pár let jsme přišli s nápadem, za který by nás na škole asi vyrazili.
Že vrazíme všechny prachy do velké kanceláře na Sunset Boulevard,
zaměstnáme kamarády a začneme prodávat reality.
- Nejhorší podnikatelský plán. - Jo.
Nicole si tu garsonku dobře pamatuje.
Omlouvám se, že jsem tehdy neměl na dárky. Mary, tobě taky.
Buďte rády, že jste se nás zbavily.
Čekání se vyplatilo.
Jak asi víte, realitky teď osekávají výdaje.
Všichni kolem propouštějí a stěhují se do menšího.
Ale my se rozrůstáme
a otevřeme v Los Angeles novou kancelář,
hned vedle té stávající.
Vyjde nás to na sedmicifernou částku,
ale věříme, že když zaberete, skončí to úspěchem.
Vím, že tím nenarážel na mě, protože já makám jako šroub.
Ale ostatní holky by měly přidat.
Jasone, moc ti to přejeme a jsme na tebe pyšní.
Jen doufám, že OC kancelář nebude muset tu novou dotovat.
Ostrá slova.
Během krátké doby otevřel kancelář v Cabu,
San Diegu
a teď chce rozšířit tu v LA.
Vzhledem k nestálosti trhu mám celkem obavy.
Takže tebe neznepokojuje situace na trhu, inflace...
Znepokojuje.
Vždycky jsem rád riskoval, když ostatní stáhli ocasy.
Doufám, že si máknete, a nebudu toho litovat.
Možná by stačilo, kdyby nám Jason řekl, ať víc makáme.
Nemusel utrácet dva miliony dolarů
a pak nás prosit, ať mu je zase vyděláme.
Ale každý řešíme věci jinak.
Poslední dobou jste polevily.
Já teda ne.
Makléři z OC dřou jak koně. Fakt.
- Vyděláváme víc. - Kolik máme teď v prodeji?
Přes 400 milionů...
- Čtyři sta v aktivních zakázkách? - Jo.
Proč na sobě má šaty od Fashion Nova?
Nováčci se můžou vždycky přetrhnout.
Ta holka v oranžovém mi pije krev.
Když tak přikoupíme pár stolů.
- Chceš posily? - Třeba pár. Uvidíme.
Můžou nejdřív podstoupit psychotesty?
Dělám s vámi v kanclu teprve rok.
Máme tam určitě spoustu různých osobností a názorů.
Ale všichni bychom se měli učit, růst a přijímat ostatní takové, jací jsou.
Chelsea, dívej se sem.
- Musíš furt skákat do řeči? - To víš, tekutá kuráž.
Řekni mi, co mám dělat, svatá Amanzo.
Řiď se svými radami.
To vůbec není trapas.
Zbláznila ses?
Sranda.
Je vidět, že dynamika týmu v OC se od LA trošku liší.
Nevím, jak u vás řešíte spory. Ale u nás došlo k šikaně.
Setkali jste se s ní někdy?
Trošičku.
To myslíš vážně?
Nechápu, jak si můžeš připadat jako oběť, když jsi ta, která uráží ostatní.
Osočíš Chrishell, strefuješ se do mě, a my tě šikanujeme?
Aspoň se k tomu postav čelem.
Holky...
- Radši bych to už neomílala. - Mě to taky nebaví.
Ale drž se prosím faktů, protože neříkáš pravdu.
To přece děláme.
- Ne. - Ne.
Vysvětlím. Ona to začala.
Díky.
Chrishell se bránila.
- Takže ony se vyjádřit můžou? - Mám držet hubu?
Taky k tomu něco mám.
Když něco sama začneš a ostatní se brání, nejsi oběť.
- Díky. - Promiň.
Hlavně že máte jasno, i když jste u toho nebyly.
Dobře. Tak mluv.
- Jak to myslíš? - Povídej.
Pověz nám, jak to podle tebe bylo.
Už mě nebaví to věčné pasování se do role oběti.
No tak. Jsi dospělá.
- Tak se tak chovej. - Já se označila za oběť?
Říkalas, že jsme tě šikanovaly.
Holky, nemusíte se na Nicole spolčovat.
- Vždyť ne. - Jste na ni dvě.
Mně tvůj názor nezajímá. Nebylas u toho.
- Zajímá. - Ne.
Akorát překrucuješ, co jsem řekla.
Nepřekrucuju, opakuju.
Je mi fuk, co si o tom myslíte.
Ale pustila ses do Emmy.
Počkat!
Pauza! Přestaňte po sobě štěkat.
Nechte toho. Šikana, spolčování.
- Každej tady má nějaký pochyby. - Já ne.
A ovlivňuje to naši práci i vztahy.
Už je to fakt přes čáru.
Kápněte do hajzlu božskou a mluvte pravdu,
i když jste u toho třeba nebyli od samýho začátku.
Přestaňte řešit sračky.
Jo, je to blbý. Nechtěla jsi vytáhnout do války proti Chrishell,
ale stalo se a dospělo to až sem.
Překlad titulků: Vojtěch Tuček