РІВАС-КЕНЬЙОН-РОУД, ПАСИФІК-ПАЛІСЕЙДС 8 СПАЛЕНЬ — 1115 М.КВ.
ЦІНА: 20 500 000 ДОЛАРІВ
КОМІСІЯ: 615 000 ДОЛАРІВ
- Ого! - Ого.
Поглянь-но!
Сьогодні ми з Крішель оглядаємо цей чудовий будинок у Палісейдс
для її клієнта, у якого росте сім'я і є хороший бюджет.
Гаразд, оце бомба.
Шикарно.
Після перепалки з Крішель та Еммою в резиденції Ґолдстінів,
я хотіла остаточно залагодити це, тож попросила прийти її нині.
Це домашній кінотеатр?
Точно.
Мило.
У мене є одна людина, яка шукає в іншому районі,
там дуже мирно й спокійно, але тут таке ж відчуття.
Слухай, це ніби поверх для розваг.
Це весело.
Це справжня трава, і мої підбори... Ти на платформах, не чесно.
Я буду шкандибати. Як газель.
Ти справді як газель.
- Тут гарно. - Цей звук...
Мені дуже подобається шум води. Мов водоспад. Він наповнює спокоєм.
Так.
Хочу спитати: між нами ж усе гаразд після того дня в резиденції Ґолдстінів?
Ну, слухай.
Я знаю, ти намагалася бути миротворицею.
Я розумію, що ти намагаєшся зробити,
але зараз у мене нема на це часу, бо я мушу зосередитися на своєму здоров'ї.
Я сходила зранку до лікарки.
І...
Ти мене лякаєш. Що таке?
Мені треба на операцію, бо в мене кіста на яєчнику,
вона більша за апельсин, тобто вона...
- Господи. - ...більша за мою матку.
Це почалося в грудні.
Коли мені стає гірше,
я виснажуюся.
- Це як судоми чи... Який тип... - Це як колючі судоми.
Мені так боляче, коли вони починаються,
що я вже більше нічим не можу займатися.
- Лиш хочу, аби біль зник. - Вибач.
Я й гадки не мала, що ти таке переживаєш.
Що ти думаєш?
Ну, очевидно, це страшно.
Вона сказала, що мені, можливо, доведеться видалити один яєчник,
бо кіста є на яєчнику.
- І почути таку новину... - Так. Жахіття.
Так, ну бо знаєш, це...
Це ще одна перепона...
- Так. - ...тому, що ти намагаєшся робити.
Так. Я розумію.
Я маю бути дуже спокійною. Жодних танців.
- Жодного... сексу. - Ти не можеш ходити на роботу.
- Ні спокійно тусити з друзями. - Ні тренувань.
- Мені геть не весело. - Дідько.
Я поруч, тому що б тобі не знадобилося...
Доставлятиму тобі їжу. Буду шеф-кухаркою.
- Пригорнемося й дивитимемося фільми. - Ти мила.
Ти ж крихітна.
Ти просто зникнеш, коли її видалять?
Ну, я засвічую зараз цю зону, тому я могла б показати тобі, де вона.
Я нічого не хотіла казати.
Не можу сидіти в цій спідниці.
ЗАХІД СОНЦЯ НА ПРОДАЖ
Джейсоне, я хочу купити сукню на ювілей від твоєї подруги-дизайнерки.
Попрошу її про 40% знижки на все.
- Гаразд. Непогано. - Ага.
КРІШЕЛЬ
Мері, якщо побачиш щось хороше там, де ти живеш, повідом мене.
У мене є клієнт, який хоче жити в такому районі, як ти.
Є дім за 2,5 мільйона в Шерман-Оукс.
Скинь мені, що маєш, і я перешлю йому.
- Привіт. - Привіт усім.
- Привіт, сонце. - Ми двоє бомбезні.
Ви такі милі.
Я така рада, що Мері знову зосередилася на своєму особистому житті.
Це показує, яка вона щаслива, яка вона спокійна.
Видно, що хтось неначе змив стрес з її лиця.
І яка б динаміка не була зараз між нами,
там вибух любові, і те, що має статися, станеться.
Друзі, у мене прекрасні новини.
Ви знаєте, хто така Ніккі Ґлейзер?
- Авжеж. - Відпадна комікиня.
У неї постійно нові комедійні виступи.
А на «Танцях із зірками» ми з нею мали одного й того ж партнера, Ґлеба,
ви його знаєте.
Вона шукає собі дім, і Ґлеб порадив їй: «Тобі треба поговорити з Крішель»,
тож вона нині прийде.
- Умикайте щонайкращий настрій. - Круто.
- Вона така кумедна. - Сподіваюся, підколе вас, як голочницю.
Шкода, що ви нині не у своїх дивних нарядах.
- Привіт? - Привіт!
- Ніккі, привіт! Ласкаво просимо! - Привіт! Я Ніккі!
- Дуже приємно. - Це Ніккі Ґлейзер.
- Джейсон. Дуже приємно. - Навзаєм.
- Приємно познайомитися особисто. - І мені!
Дякую, що прийшла.
- Це Бретт. - Радий знайомству.
- Мері. Дуже приємно. - Привіт, Мері. Ніккі. Навзаєм.
- Ласкаво просимо. Сідай собі. - Боже, цей офіс прекрасний.
Ти мій восьмий найулюбленіший комік, це така честь! Я...
Перепрошую.
Бретт рідко зустрічається з жінками, тому він дуже схвильований.
А ти мій третій найулюбленіший близнюк, уявляєш?
- Крутяк. - Ласкаво просимо до «О Груп».
- Це фірма так називається? «О Груп»? - Саме так.
Звучить як місце, куди йдуть із вагінальними проблемами.
- Ну, іноді щось у цьому є. - У саму точку.
Тому я тут сьогодні й через це.
Я вже відчуваю зволожувач.
Я... Ні, я дуже рада, що завітала до вас
і говоритиму про те, чого найбільше боюся,
а саме про покупку будинку.
- Це вперше? - Уперше.
- Гаразд. - Я орендувала. Мені 38.
Мені давно рекомендували купувати, але я не можу натиснути на гачок,
бо не люблю робити щось настільки відповідальне.
Уперше найважче.
Буває страшно,
але ж крутезно, що ти прийшла до нас.
- Так. - Яка в тебе вершина цінового діапазону?
Який мінімум?
Це звучатиме дуже наївно,
але що таке... Як визначити свій ціновий діапазон?
Де ти хочеш купити? У Гіллз?
Так, у цьому районі, бо це ідеальне місце з однаковою відстанню
між «Камеді Стор», «Імпрув» і «Фабрикою сміху».
Хочу могти навіть ходити пішки ввечері на знімальні майданчики.
- Так. - А як щодо квадратів?
Я не розуміюся на квадратах...
- Для мене це як гектари. - Скільки треба спалень?
Гаразд, чесно кажучи,
дві, бо я не люблю гостей.
- А друга спальня... - Те ж саме.
...якби ми з хлопцем посварилися, чи якщо він хропить.
Зрозуміла. Гаразд. Добре.
О! Кухня?
Мені потрібно достатньо місця, щоб відкривати доставлену їжу.
І краєвид.
Я люблю, щоб було багато світла. Мені подобаються вікна, але...
У будинку будуть вікна...
- Слава Богу. - ...майже точно.
Ну що ще. Стіни? Двері?
Ти будеш найпростішим клієнтом.
«У цьому домі за 3,5 мільйона є дві ванні кімнати?
Дві спальні, одна ванна? Беру!
- А вікна»? - Твоя правда. Мені легко продати.
Ну, я вже маю на думці кілька домів,
які тобі варто розглянути.
Для мене це повністю пов'язано також із моїми стосунками,
шлюбом і тим, що це назавжди...
Хоча це не обов'язково й можна... Ми всі це знаємо.
На мить буде страх,
але, слухай, у найгіршому разі
схочеш виселитися — ми допоможемо.
- Продамо, купимо ще десь. - Так.
Я не хочу йти до кінця поки що. Просто через штани. Мінет.
Друга база. Я вже це робила. Так.
Звучить жахливо.
Це весело. Береш і починаєш...
Дихаєш так.
Мені подобається з вами зависати. Тут так весело працювати?
Працюємо над взаємостосунками, бо багато з нас зустрічалися.
- Зустрічалися... - І розійшлися. Ми не разом.
Можна запитати, чому?
Джейсоне, відповіси?
Їй було важливо мати сім'ю, а я вже пройшов через це й вирішив, що не готовий.
Тепер ти з кимось іншим. Як давно ти з цією людиною?
Вісім місяців.
- Вона хоче сім'ї? - Не дуже давно.
- Вона може довго чекати? - Вона молода, тому...
То ви...
Наскільки вона молодша?
- Їй 25. Майже 20 років. - Скільки тобі років?
Дивно, що людина, яка не хоче дітей, зустрічається з такою.
Дай угадаю.
Вона, мабуть, дуже гарна, але в неї стара душа.
Вона читає вночі, а я дивлюся телик.
- Ясно. - А хочу тусити.
Тобі не треба читати їй перед сном книжку, яку вона вибере?
Ми з Мері й Крішель усі маємо партнерів, яким 20–30.
- Справді? - Джи 29 років.
Так, 29.
- Джи хоче сім'ї? - Так.
Це добре. А дівчинка, яку ти всиновив?
- Господи. - Ти ладнаєш із його...
Як її звати?
- Мері-Лу. - Мері-Лу.
Ми недавно розійшлися, думаю, її трохи...
- Так. - ...дратують певні речі з минулого.
Я запросила її на обід, щоб остаточно все залагодити.
Кафе має мати дитяче меню та олівці.
Колись ми з Джейсоном говорили про народження дитини,
але замість цього я запрошую Мері-Лу на обід.
Це найближчий варіант.
Ух, атмосфера в нас так згусла, що можна ножем різати.
- Вітаю! - Вітаю!
Як ся маєте?
- Нічого. А ви? - Брі, з «Оппенгайма».
Я дуже рада, що огляну цей дім,
бо цей же забудовник звів дім Алессо.
Тому це круть.
- Це Джейсон, він звів цей дім. - Вітаю, Джейсоне. Краса.
Щиро дякую.
Хоча я не спеціалізуюся на Пасифік-Палісейдс,
у мене є клієнт, який шукає дім на пляжі,
тож із цього може щось вийти.
Ще прийде Аманза, бо вона знає дизайнера
й дуже хоче побачити кінцевий продукт.
- Роздивляйтеся собі. - Дякую вам.
ВІА ДЕ ЛА ПАС, ПАСИФІК-ПАЛІСЕЙДС 5 СПАЛЕНЬ — 6 ВАНН — 1115 М.КВ.
ЦІНА: 6 275 000 ДОЛАРІВ
КОМІСІЯ: 188 250 ДОЛАРІВ
- Привіт. - Привіт.
Я щойно написала тобі,
що ти підманула мене й більше не любиш.
Я тебе страшенно люблю.
- Оце я й хочу почути. - Я ефектно запізнилася.
Гаразд! Покрутишся?
- Добре. - Щоб я побачила весь... Так.
- Секс-бомба. - Круто, ні? Прикольно?
Сигнал: «Бізнес, бавитися не буду».
Стривай, у тебе пірсинг язика?
- Був. Я була поганою дівчинкою. - Колись.
Так? Там ще є маленька дірка.
Так, у мене теж є, але мій кривий.
Чому кривий?
Бо вона його вставила, я підстрибнула,
вона просто штовхнула його, і він пішов криво...
- Це було сто років тому. - Ясно. Ти така...
Пірсинг язика був модний сто років тому.
- Але до інших новин... - Так, цей будинок крутий.
Усі фото прекрасні.
Мені подобається матовий чорний і латунь, а не золото...
- Так. - ...світильники.
Мене зацікавили ці стіни.
Таке буває. Це гарно.
- Двоколірний ефект. - Так, це як 3D.
- Висока стеля, це добре. - Мені дуже до вподоби.
Заглянемо на кухню?
Яка краса!
Це прикольно.
- Гарно. - Люблю, коли дуже чисто й світло,
але є тонкий відтінок кольорів, це гарно.
А тут?
Обожнюю червоні ручки на плитах. Ти ні?
- Ну... Тільки не із синім. - Я обожнюю із синім.
Ти зламала ніготь?
- Якого біса? Коли це взагалі сталося? - Не знаю.
Я лише відчула, коли він... Трясця...
Ой, я думала, ти зламала його об плиту.
- Хто тобою тепер піклується? - Бляха. Ніхто.
Ходи подбай про мене.
Хай там як, перевіримо решту будинку?
Так, гайда.
- Мило. - Це мило. Це басейн?
Це як велике джакузі.
- Дайте лосьйон для рук. - А мені блиск для губ. Виживаю.
Не знаю, чому ми самотні.
Я без поняття... Знаєш...
Після цієї нашої прогулянки я вже зрозуміла, чому ми самотні.
- Ти пропустила шалену вечірку Челсі. - Так?
- Так, ну або ухилилася від кулі. - Мабуть, це краща аналогія.
Багато всього сталося, але я поговорила з Челсі.
- Ви вже поговорили? - Ні.
Я припускаю через це ставлення.
Знаю, вона хоче з тобою побалакати.
Вона говорила про це зовсім недавно.
- Але для чого їй це? - Вона хоче перепросити.
- Можеш хоч вислухати? - Спірно.
- Залежить, що говоритиме. - Послухаєш, що скаже.
- Мене ця ситуація вже не турбує. - Мене нічия не турбує.
- Хай просто щезне. - Аманзо.
- Я така: «Агов». - Ти хоча б посередині.
Ну, це не завжди круто,
але я все чую й тому хочу
пом'якшити ситуацію, якщо це мені під силу.
Але я, мабуть, не погоджуся. Між нами не мир.
Їй здається, що на неї ніби повісили клеймо лиходійки
- в цій історії. - Вона сама його повісила.
Вона сказала, що є посланницею, хоч ми всі цього й не знаємо,
і що, можливо, інші люди мають ті ж думки й почуття, що й вона,
але вона була єдиною, хто їх висловив.
Які інші люди?
Не знаю.
Нам із Мері на все це було однозначно начхати...
Це нетрадиційний офіс. Мері зустрічалася з Джейсоном, той — із Ніколь.
Роман і Джейсон — найкращі друзі. Нам байдуже.
Гаразд, хто про мене базікає, якщо вона посланниця?
Хто про мене базікає?
Я знаю, що це не Хезер. Знаю, це не ти.
Ти б мені це зараз не розказувала. Навряд чи це Мері.
Залишилися Емма та Крішель.
Так.
Мене б дуже збісило,
якби я дізналася, що вони говорили з Челсі про мене.
Спершу це очікувано, вони ж мене не знають.
Але якщо вони далі будуть верзти дурниці про мене чи мою сім'ю,
у нас буде проблема.
Вип'єте ще щось, крім води?
Можна мені... ігристий лимонад?
- Класно. - Супер.
МЕРІ-ЛУ ДІВЧИНА ДЖЕЙСОНА
Привіт.
Привіт. Як життя?
- Непогано. А ти? - Привіт. Добре.
Овва.
- Маєш гарний вигляд. Синій топ. - Краса.
Дякую.
Дуже гарно. Чудовий колір.
- Боже, це так гарно. Дякую. - Правда?
- Будь ласка. - Це гарний заклад.
Я чула про нього, ішла повз, але ніколи не заходила...
Дякую, що вибрала. Супер. І дякую за розмову.
- Ну що, будьмо. - Так, будьмо.
Я знаю, що мені сказав Джейсон, але я хочу прояснити все з тобою.
- Так. - Не хочу жодних, знаєш...
Авжеж. Так.
Чесно кажучи, я не дуже тебе знаю, правда ж?
Але ти дуже важлива для Джейсона,
як і Мері та Ніколь, бо ви його колишні дівчата.
Між вами є особливий зв'язок, який дуже важливий,
але я подумала, що ти щось маєш проти мене, або... Не знаю.
Я почувалася відстороненою, думала:
«Може, я їй не подобаюся, може, це через Джейсона».
Нам не обов'язково бути друзями, але, може, просто ладнаймо?
Я думала... Отже, нам бракує контакту,
бо я думала, що ми ладнаємо.
Коли Джейсон розповів це мені, я здивувалася.
Я дізналася, що в тебе вже ніби не раз були проблеми зі мною.
Джейсон сказав, що ти засмутилася, що я не активна на твоїй сторінці.
Це неправда.
Що я недостатньо коментувала твої пости тощо.
Ні, це неправда.
Я сказала йому, що підпишуся на тебе, бо ми не стежили одна за одною.
Я сказала: «Може, мені варто підписатися на твою колишню,
аби показати, що я хочу подружитися й усе гаразд».
І, звісно, ти три місяці не підписувалася у відповідь, і я...
Мені було однаково, тоді він попросив тебе стежити.
Але це не я його про це просила.
Але я знаю про стільки випадків,
коли ти злилася, що я була з Джейсоном, і ти плакала.
Коли?
- Знаєш... - Коли я плакала?
В Австралії.
Я думала, просто сиджу з вами за обідом,
аж раптом чую, що ти розсердилася.
- Я одразу: «Джейсоне, іди до неї...» - Я розсердилася, але не плакала.
Я не хотіла зустрічі з тобою, бо мені здавалося, що ти не любиш мене.
Мені видавалося,
що ладнати з тобою буде непросто, розумієш?
Ясно.
І це проблема.
Нам треба ладнати одна з одною,
можливо, бути трішки й подругами.
Не люблю затягувань.
Річ не в тім, що мені незручно дружити з тобою.
Я завжди дружньо до тебе ставлюся, але ми не друзі, і це нормально.
Це неправда.
Що неправда?
Що ти завжди дружньо ставишся.
Ще не було такого, щоб я не привітала тебе щирими обіймами й компліментами.
- Ви ж знайомі? - Привіт! Так, ми познайомилися в офісі.
Як справи? Привіт!
- Привіт! Радий, що ти приїхала. - Привіт!
- Привіт, красуне, як ти? - Привіт!
Добре, а ти?
- Привіт, як справи? - Привіт!
Непогано.
Ти анічогісінько мене не питаєш. Я тебе не цікавлю.
- Ігноруєш мене. - Я не маю...
Я не маю цікавитися тобою. Я маю бути з тобою дружньою.
Ось різниця. Я виходжу з цього,
- це моя думка. - Та ігнорувати — не дуже дружньо.
Я ставлю запитання, а тобі байдуже. Ти відвертаєшся.
Запитала, а я відвернулася?
Коли це я так відвернулася?
Не було такого.
Ми разом вже десь вісім місяців.
- Скільки разів за ці вісім місяців? - Не пам'ятаю.
- Бо такого не було. - Ні.
Але я тебе тут не змушуватиму спростувати це.
Я стою на цьому намертво. Я такого не роблю.
Я не така.
Не було такого, щоб я не привіталася й не зробила тобі компліменту.
Завжди той самий комплімент
- і завжди перед Джейсоном. - Що?
В одну мить ти кажеш, що я тебе ігнорую,
а за секунду погоджуєшся, що я щоразу тепло вітаюся з тобою.
Коли Джейсон поруч, так.
Але ти тоді надто доброзичлива, от немає балансу.
Коли його немає, ти мене уникаєш.
Коли я тусила з тобою без Джейсона? Ніколи.
Я не звикла до драм.
- Я з Німеччини... - Але ти створюєш драму.
Жодної драми. У мене нема скарг.
Ти сприймаєш особисто те, що таким не є.
Ти хоч щось мене питала?
- Я завжди намагалася... - Так, один раз.
Питала. Узагалі-то, кілька разів...
- Це неправда... - Будь ласка, дай закінчити.
Хочеш ставити мені питання — дай відповісти.
- Може, поговорімо з Джейсоном... - Ти дозволиш мені відповісти?
- ...і спитаймо його про це, бо... - Гайда.
- Так. Чому ні? - Подзвони йому.
- Подзвонити? - Так.
- Привіт. - Привіт, котику. Я зараз із Крішель.
НА ЗВ'ЯЗКУ ДЖЕЙСОН
Гаразд.
Так, думаю, вона просто не хоче дружити зі мною.
І вона сказала, що це тому, що я ревную й плачу.
Я не казала, що ти ревнуєш.
Ці слова ні разу не зійшли з моїх уст.
- Ні разу. - Добре. Але...
Вона не казала мені цього в нашій розмові.
Я ніколи не... Я... Ти ж знаєш, що ми в об'єктиві? Я не казала такого.
- Я божеволію? - Добре, тоді ти казала, що я
сердилася на тебе, чи що там було.
Тоді повтори.
Я б залюбки, але не вкладай мені слова у вуста.
- Мені це не до вподоби. - Дівчата, мені...
Мені обов'язково бути на зв'язку?
- Цирк якийсь. - Дуже перепрошую, Джейсоне.
Що я пропустила з нашої туси вчотирьох в Австралії?
Вийшло погано, а я думала, що класно. Що сталося?
- Було класно, але ти... - Не поставила тобі достатньо питань.
Це не моя робота — ставити тобі запитання. Вибач. Не моя.
Але було б непогано — адже я дівчина Джейсона —
щоб ми порозумілися
- й поговорили нормально. - Ми спитали, як довго ти жила в Парижі,
- коли ти повертаєшся, ми спитали тебе... - Це Джи спитала.
Ти знущаєшся?
Я дуже люблю Джи.
Вона така приязна до мене, а ти не була приязною до мене.
- Тому я й кажу... - У мене гендерно-нейтральний партнер.
- Це просто. - Вибач.
Це глибина наших стосунків:
ти не знаєш цього про найважливішу людину в моєму житті, що цілком нормально.
Але я хочу сказати, що ти також і мене не знаєш.
Ми не будемо подругами. У мене з тобою нічого спільного.
Хіба дружба з Джейсоном не варта того...
- Дівчата, можна збити? - ...щоб ти поговорила зі мною?
- Мені не до душі... - Так. Па-па, котику.
- Кохаю тебе, сонце. Па. - І я тебе. Па.
Здається, я втрачаю мозкові клітини на цю розмову.
Ти так бурхливо реагуєш.
Мені здається, можливо, ще залишилися певні почуття абощо.
Гаразд, зрозуміло.
Я покидаю цю розмову.
Для мене воно того не варте.
Я дружу з Джейсоном, але не мушу.
Це так тупо.
- Ось так. Підібгай. - Добре. Жарко — умерти можна.
Так, жарко.
- Я не змінюватиму температури. - З мене тече.
Тут 22 градуси, якщо що.
- Ти що, термометр? - Мабуть, 32.
Привіт.
ЕММА
- Як справи? - Салют.
- Як в усіх інших справи? - Працюю допізна.
Нещодавно показувала дім в Енсіно.
Ти мав би знати власника. Керує в Алессо.
Тоді я знаю його.
Він нещодавно переїхав і продає свій будинок в Енсіно за 5,9.
- Хороша ціна. - Знаю.
Еммо, поговорімо про Ллойдкрест.
До речі, що по ціні?
ЦІНА: 18 995 000 $ КОМІСІЯ: 569 850 $
Я точно хочу, щоб хоча б за 20.
- Ясно, 20. Гаразд, зрозуміла. - Так. А ви що думаєте про це?
Треба серйозної знижки, якщо хочемо його продати.
Я згодна.
Я сказала йому це, і думаю, це складно,
бо він вважає, що дім вартує конкретної суми.
Коли ми востаннє показували його? Яке зацікавлення?
До нас не надходило запитів.
То він кілька місяців переоцінений?
Це як незмінна рекомендація соцмережі.
Ігноруєш, бо не ясно, чому вона не зникає.
- Супераналогія. - Так?
Я розмовляла з ним,
але він не зацікавлений у зниженні ціни.
Я трохи з ним побалакав —
кілька днів тому зустрів його в ресторані —
і він був готовий на серйозне зниження ціни.
Але ви сиділи за келихом.
Звісно, він відповість: «Так, авжеж, я згоден».
Але коли доходить до справи, він твердо стоїть на своїй ціні.
Просто якщо не продамо дім за два місяці,
стягнуть податок на маєтки, і він заплатить місту ще 700 000 доларів.
Наступного місяця в Лос-Анджелесі вступає в дію новий податок на маєтки,
тож усі намагаються продати будь-який дім за п'ять мільйонів
до того, як вступить у дію.
Ти відповідаєш за те, щоб установити правильну ціну.
До скільки ти пропонуєш знизити?
Знизь на шість мільйонів. З 19 мільйонів до 13.
Шість мільйонів?
Це найбільше зниження ціни в історії нашого офісу.
Удвічі більше, ніж коли-небудь.
- Але мусимо. - Мусимо на шість мільйонів?
Виставмо за 12 995 000 доларів, а куплять десь за 12 млн.
Коли ти востаннє з ним розмовляла?
Може, тепер, коли наближається термін, він...
Ми розмовляли два тижні тому.
Я пояснила йому про податки й усе інше.
Я поговорю про це знову. Просто це дуже велике зниження ціни.
Я б не пропонував шести мільйонів, якби не ухвалили цей податок,
але податок ухвалили, і тепер у нас обмаль часу.
Чекати нам не по кишені.
Треба вийти на ринок і виставити його за 12 995 000 доларів, крапка.
Інакше ми випадемо з лістингу.
Я подзвоню йому завтра.
Гадаю, це серйозне зниження.
Просто я поважаю його як бізнесмена, і розмовляти про це буде геть не весело,
але я хочу це зробити.
Я ніколи не просила клієнта знизити ціну на 30%.
Уважаю, це розмова, яку треба провести, але це таке велике прохання,
що це може потенційно зруйнувати стосунки з моїм клієнтом Майкою.
Наступного року ми серйозно говоритимемо
з нашими клієнтами про зниження цін,
бо продавці не розуміють, що ринок прогинається.
Це нова реальність для нас.
І всіх наших клієнтів.
ВЕЧІРКА З НАГОДИ ДЕСЯТИРІЧНОГО ЮВІЛЕЮ
Нічого собі. Очманіти.
Нині я влаштовую велику вечерю,
щоб відзначити десятиріччя «Оппенгайм Груп»,
і Джеймс Ґолдстін люб'язно надав нам місце.
- Салют. - Привіт.
- Як ти? - Ти виросла з нашої останньої зустрічі?
Я запросив усіх агентів із міста й кількох з округу Оріндж,
бо маю дуже важливе оголошення, яке вплине на всіх.
- Як воно? - Ну й ну, оце так дім.
- Привіт. - Привіт! Заледве вміщаємося.
Привіт, красуне.
АЛЕКСАНДРА ДЖАРВІС
Колега з Орінджу, слава Богу.
- Моя улюблена колега з Орінджу. - Салют.
Я вдам, що не почув.
ЧЕЛСІ
Цей будинок неймовірний. Джейсон виклався на повну.
Де ще краще відсвяткувати десятиріччя?
ОСТІН АГЕНТ, ОРІНДЖ
АЛЕКС ОРІНДЖ
Привіт, красуне.
РОМАН ЧОЛОВІК МЕРІ
Я з Джейсоном і Бреттом від початку.
НІКОЛЬ
Десять років минули, як мить.
Є причина, чому я вірна бренду «Оппенгайм Груп».
Знаєте, Джейсон показав мені світ нерухомості,
тому ми пройшли дуже довгий шлях, в особистому й професійному плані.
- Він не може бути реальним. - Ага.
Боже, у цьому домі буквально росте плющ.
Так!
- Я така гарна, як дім? - Шикарна. Так!
Я принесла...
КАЖИ ПРАВДУ
...маленьку сумку з посланням для всіх вас.
Щоразу, коли хтось почне верзти якусь дурню...
Підійди до цієї людини, постав сумку і йди собі.
Як зараз ринок в окрузі Оріндж?
Вступить у дію податок на маєтки,
тож, відчуваю, за кілька місяців ми побачимо великі зміни.
- Привіт. - Приголомшлива!
Як справи?
Невже десять років минуло? Шок.
Невже ти нічого не досягла за десять років?
Сказала перша жінка, яка назвала мене магнатом нерухомості, перш ніж я став ним.
Так, назвала.
Салют, красуне.
- Привіт, сонце. Ти приголомшлива. - І ти!
Джейсон жив на вершині пагорба в чужій студії.
Десь 45 квадратів... От.
Але з чудовим краєвидом.
А це як було:
я лиш розлучилася й завалювалася на його диван,
і ти тоді... Не хочу цього розказувати.
Кажи правду.
Щоранку Джейсон прокидався, проходив по кімнаті з голою дупою
й виходив надвір на сходи,
звідки відкривався прекрасний вид на місто.
А виходив із дитячою пудрою, бляха, і пудрив собі нею помідори.
- Чому? - Я просто... Не знаю.
Бачите великий... І раптом «пах!»
Можна сумочку? Думаю, ти вже досить сказала.
- А що там ті «Лейкерс»? - Ага.
- Дякую. - Люблю тебе, стерво.
До завтра. Люблю тебе.
Має бути весело.
Коли б ми ще зібрали наших і з Орінджу?
Гарна зміна обстановки.
А де Крішель?
Вона сьогодні не прийде.
- Чому? - Вона почувається не дуже, тому...
І Мері-Лу нема про що хвилюватися.
Чекай, що?
Ледве дотягаюся, щоб поцілувати.
Коли вони тоді вчотирьох зібралися,
на Мері-Лу трохи напали ревнощі...
Джейсон став біля неї аж дуже всміхатися, ні?
- Я не знаю точно. - Джейсон справді починає дуже всміхатися.
Це буде особливий вечір.
Так, я така рада, що всі прийшли.
Так, приємно зібратися разом.
Шкода, що Крішель нема.
Знаю. Вона єдина, кого бракує, правда?
Вона не ревнива.
Гадаю, Крішель просто не дуже дружня з нею.
- Справді? - Я днями вечеряла в Джейсона,
і вона сказала: «Усі інші дуже привітні»,
а Крішель вона описала як не дуже дружню й доступну.
Ну але ж я бачила, як Крішель обійняла Мері-Лу,
і подумала: «Гаразд...»
Чесно кажучи, це завжди трохи дивно, коли поряд опиняються
твоя нова дівчина й та, з якою ти лиш розлучився.
Особливо коли остання — просто відпадна красуня.
- Бляха. Крішель дуже спокуслива. - Це правда.
Я б сказала: «Це... моя конкурентка?»
Мері-Лу прекрасна, але Крішель — справжня жінка, розумієте?
Зле, що вона пропускає велике свято.
І я зроблю важливе оголошення, вона пропустить його.
Це освідчення?
Трясця.
Еммо, побалакаємо?
Мати рідна.
Я хотіла поговорити з тобою, бо на спільному попередньому огляді дому
Аманза переповіла мені, що Челсі оголосила себе посланницею.
Чиєю посланницею?
Думаю, якщо люди мають певну думку на початку,
то я це цілком розумію.
Люди не знають мене, ситуації з Ніком, усього
й, зрозуміло, будуть по-певному ставитися.
Але зараз я вважаю, що тепер у мене хороші стосунки з усіма.
Тому мене дуже здивувала її оповідь.
Я відчувала, що серед усіх я була дуже близька з тобою,
ми неабияк подружилися,
тому, звісно, я йду спершу до тебе, бо така моя природа.
Наскільки я знаю, після знайомства з тобою ніхто нічого не згадував.
Точно знаю, що ні при мені, ні при Крішель про це не говорили.
Хезер — ніколи.
Тому не знаю, спитай у Челсі,
- щоб дізнатися деталі. - Так.
Бо я така думаю:
«Ти намагаєшся знайти союз, бо зайшла занадто далеко?
Чи люди справді верзуть фігню?»
Третього варіанту немає.
- Мені було б дуже боляче й важко, якби... - Авжеж.
Я б ніколи про тебе не базікала.
Крішель ніколи б не базікала. І Челсі це знає.
Кінець історії.
Ось...
Ну а хто, бляха, лишився?
З Аманзою це було ніби
грати в детектив якийсь.
Я не знаю, про що зараз говорить Аманза.
Ще й розпливчаста така.
Щось знаєш — ти ж моя подруга? Розповідай.
- Ви ж подруги з Аманзою? - Так мені здається.
- До чого ти ведеш? - Ні.
Якщо ти щось знаєш, чому не кажеш мені?
Якщо я з кимось дружу, то кажу людині, якщо щось знаю.
- Ти ж це знаєш. - Авжеж.
Не знаю, чому Аманза дає мені туманну інформацію.
Це немов олія у вогонь.
Я не впевнена, кому довіряти чи що робити.
Я так заплуталася.
Я б теж заплуталася. Я й заплуталася. Аманза каже правду чи лиш доливає олії?
Ця вечеря буде дуже веселою.
КЛУБ ДЖЕЙМС
- Господи-Боже, озирніться довкола. - Це така краса.
Відомі останні слова: «Відірвемося».
Боже, я поруч з Еммою.
- Сонечко, ти тут. - Сонечко.
Не ти, сонечко.
- Можна мені чарку? - Ти пішла б на побачення з жінкою?
Гарне питання.
- Пішла б? - Я не ходила. Але я відкрита.
- І я ні. Постійно нові побачення. - Дивишся, що до вподоби.
У моєму житті точно більше текіли, ніж жінок.
Можна перебити, панянки?
Ми з Бреттом хочемо виголосити промову з нагоди нашого десятиріччя.
Не «нашого» десятиріччя.
- Так. - А компанії.
Багато з вас знають нас досить давно.
Гадаю, ви знаєте, яким вибоїстим шляхом ми до цього йшли.
У 2010 році я жив в однокімнатній квартирі,
перекантовуючись між диваном і спальнею з приятелем.
Бретте, тобі було не краще.
Мені було часом і гірше.
Ми поставили стіл у другій спальні. Заснували «Оппенгайм Груп».
Звісно, не уявляючи, яким він стане сьогодні.
Через кілька років ми зробили те, за що в бізнес-школах отримали б двійку:
відкрили офіс на бульварі Сансет.
Ми витратимо всі гроші, які маємо.
Наймемо всіх найкращих друзів.
- Так! - Продаватимемо нерухомість.
- Найгірший у світі бізнес-план. - Точно!
Ніколь жила у квартирі площею 46 квадратних метрів.
Вибач, не міг купити тобі туфлі чи гарні подарунки. Мері, ти теж.
Вам зараз куди краще, ніж було їм двом.
Прийшли вчасно.
Як ви знаєте, усі брокерські компанії скорочуються.
Кожна брокерська компанія звільняє персонал
і скорочує офісні площі.
А ми розширюємося
й відкриваємо новий офіс у Лос-Анджелесі
поруч із нашим офісом
і витратимо на це семизначну суму.
І ми сподіваємося, що ви зробите цей бізнес-план успішним.
Останні слова були спрямовані не проти мене, бо я старанно працюю.
Іншим дівчатам треба рости до мого рівня.
Джейсоне, ми дуже пишаємося цим почином.
Сподіваюся, офіс в Орінджі
не субсидуватиме новий офіс у Лос-Анджелесі.
Оце пальнув!
За дуже короткий проміжок часу він відкрив офіс у Кабо,
офіс у Сан-Дієго,
а тепер він відкриває новий, більший офіс у Лос-Анджелесі.
Але за такого нестабільного ринку це трохи сіпає нерви.
Ти геть не переживаєш через стан ринку, інфляцію...
Я переживаю.
Завжди любив робити сильні рухи, коли інші роблять навпаки.
Хочу, аби ви активізувалися й щоб я не пошкодував.
Джейсон міг просто посадити нас і сказати: «Більше працюйте».
Він не мусив витрачати власні два мільйони доларів,
а потім привалити їх на нас, щоб поповнити свій рахунок,
ну але кожен робить по-своєму.
- Останнім часом ви дуже самовдоволені. - Особисто я ні.
Агенти з округу Оріндж гарують, як коні. Я не жартую.
- Ми приносимо більше грошей. - Скільки в нас зараз у лістингах?
Понад 400 мільйонів...
- У вас 400 мільйонів в активних лістингах? - Так.
Тоді чому ти носиш недорогу сукню Fashion Nova?
Коли ти новенький, то женешся, бляха.
Терпіти не можу цієї жінки в помаранчевій сукні.
Нам тут поміститься ще кілька столів.
- Будуть нові агенти? - Сподіваюся, кілька.
Чи можна їх психологічно оцінити до їхнього приходу?
Я в офісі трохи більше як рік,
але в ньому багато людей, багато особистостей, багато думок,
але будьте готові вчитися та рости
й спробуйте прийняти людей такими, якими вони є.
Чекай, Челсі, ще такий жест.
- Усюди твої п'ять копійок? - Так! Це зветься алкохоробрість.
- Що ти накажеш зробити, Аманзо, володарко? - Виконуй те, що проповідуєш.
Ну, це не дивно.
Ну от що ти робиш?
Веселуха.
Так от,
динаміка, очевидно, дещо інша в окрузі Оріндж й Лос-Анджелесі,
але я не знаю, як ви справляєтеся із сутичками тощо.
У нас точно були проблеми з цькуванням.
Не знаю, чи у вас таке було.
Трішки.
Ти серйозно?
Я думаю, важко відчувати цькування, якщо це ти нападник.
Ти напала на Крішель, тоді на мій характер,
а тепер говориш про цькування.
Візьми на себе відповідальність.
Дівчата...
Мені не хочеться знову це пережовувати.
Мені нічого не хочеться.
Дотримуйся фактів, бо це просто не відповідає дійсності.
Ми лиш їх і дотримуємося.
- Це не так. - Не дотримуємося.
Дайте я поясню. Це вона почала.
Дякую.
Крішель захищалася.
Може, вони самі розкажуть про свою ситуацію?
- Мені замовкнути? - Узагалі-то, я хочу дещо про це сказати.
Якщо починаєш якусь фігню, а хтось від неї захищається,
ти не жертва.
- Дякую. - Вибач.
Мене бісять думки людей, яких там не було.
Гаразд. Яка твоя версія?
- Тобто? - Яка твоя версія?
Послухаймо, бо вона зовсім інша. Яка твоя версія?
Я в цьому офісі вже втомилася від наративу жертв.
Подорослішайте. Ви дорослі.
- Візьміть відповідальність. - Я звала себе жертвою?
Ти мов сказала: «Мене цькують».
Дівчата, давайте без групового нападу на Ніколь.
- Це не груповий напад. - Дві на одну.
Мені байдуже, що ти скажеш. Тебе там не було.
- Не байдуже. - Байдуже.
- Ти використовуєш мої слова проти мене. - Повторюю те, що ти сказала.
Мені байдуже, що думають інші.
- Але ти напала на Емму. - Ти не...
Стривайте!
Перерва! Усім треба зупинитися! Припинити цю фігню,
цькування й групові атаки.
- Усі за цим столом у небезпеці. - Я ні.
Це шкодить фірмі й дружбі між нами.
Усе відбувалося настільки потайки,
що всім треба, бляха-муха, сказати правду,
незалежно від того, чи ви безпосередньо пов'язані з першою драмою,
з якої все почалося.
Усім треба припинити цю фігню.
Так, це відстій.
Ти не хотіла розв'язувати Третю світову війну з Крішель,
але ти це зробила, і є, як є.
Переклад субтитрів: Павло Дум’як