Ти така сексі.
- Трясця. Цей купальник крутезний. - Це купальник?
- А волосся... Ти схожа на русалку. - Так мило!
Сьогодні спекотно.
Відколи я тут, зараз уперше
- я сиджу надворі. - Серйозно?
Мені сумно, бо ми нині їдемо,
- а в мене не було часу, щоб... - Насолодитися.
- Так. - Я відмовляюся.
Я нікуди не поїду.
- Ми їдемо. - Нарешті мир.
Так.
- Точно? - Ну, прямо зараз.
Я насолодилася останніми днями з вами.
- Мері, така рада, що ти приїхала вчора. - Дякую.
Спочатку я мала жити з Крішель та Еммою.
Добре, що я лишилася тут.
Я люблю їх, але за цей час ми дуже добре подружилися.
Супер.
Ми побачили найнеймовірніший будинок у Кабо.
На огляді для брокерів.
Ціни тут шалені.
Це точно місце для всіх твоїх каліфорнійських покупців,
які хочуть вкласти свої гроші в нерухомість десь неподалік,
куди вони могли б прилетіти літаком за дві години.
- Я покажу його своїм клієнтам. - Привіт, дами.
- Привіт, зозулько. - Привіт.
Я балакаю про той дім.
- Ви обійшли його? - Шикарний.
Сорок мільйонів за 2 500 квадратних метрів на 12 140 квадратах території.
Найбільше мене вразили зручності будинку.
- Так? - Поле для гольфу на дев'ять лунок,
чотири басейни, три джакузі...
Навіщо чотири басейни?
Якби ти глянула, сказала б: «Бо можу».
Точно.
Вітаю!
- Привіт, як справи, Альторо? - Чудово.
- Гуакамоле й чипси? - Дякую.
У мене для вас смачнюща маргарита!
- Випиймо всі. - Так.
- Народ, за що п'ємо? - За Кабо й добре проведений час.
- Що якось переварили... - Так!
- ...і не поїхали нафіг. - Поїхали нафіг?
- Геть? - За це й вип'ємо!
- Що не поїхали нафіг. - Що не поїхали.
- Будьмо. - Будьмо.
Люблю тебе.
Крішель відповіла
на вчорашнє повідомлення?
Так, я зняла відео, відправила його й отримала відповідь.
Вона розлючена.
«Пішли ви всі». Так, розлючена.
І вона звільнила мене як дизайнерку студії Джи,
бо вона все це Джи розповіла,
і вона не може повірити, що я кинула її отак під танк
і твою ситуацію в це втягнула.
- Я цього не розумію! - Я навіть не втягувала твою ситуацію.
Я просто сказала: «Усі тут. А ви де?»
- Так. - Бо ти сказала, що якщо вже ми тут...
То всі мають бути.
Де ви?
Якщо тобі не відрізали ноги, виправдань немає.
Мені здається, тут ще щось є.
- Тут ще вирують емоції... - Щось, чого ми не знаємо.
- Вона дуже логічна. - Так.
Дуже все продумує, а вона не була такою.
- Вона різко кидається. Так. - Так.
Я вважала Крішель однією зі своїх найкращих подруг,
що, на мою думку, дорівнює члену сім'ї.
Для мене найкращі друзі — це сім'я.
Я летіла в Кабо на приватному літаку, а вертаюся додому
без одного члена сім'ї
й уже не дизайнеркою —
через відео, на якому я розкритикувала одну людину за фігню, яку вона коїла.
Я єдина, що висловилася,
і вийшла повна срака.
Хтось розмовляв з Еммою після того, як усе сталося?
Бо я сприймаю її мовчання як наслідування Крішель.
Не знаю, що ще...
До сраки це. До сраки. У мене вдома купа всього.
- У мене теж! У мене двоє дітей! - У тебе діти.
У вас купа всього.
У тебе чоловік.
У всіх купа всього на голові.
Річ не в цьому.
Ми гуртуємося як група, як команда, як брокерська компанія.
А ти навіть не змогла відкласти вбік
всю цю фігню, цю дріб'язкову, срану, штучну, тупу школярську драму
й з'явитися. А тепер мене звільнено?
Я вклала години творчої енергії в проєктування студії Джи.
Це розчаровує. Це прикро.
Це зневага. Фігня якась, бляха-муха.
Приємно казати таке про одну з найближчих подруг?
Ні, це відстій. Але це правда.
- Мені не подобається ця атмосфера. Ні. - І той факт, що вона...
Вона мов сказала: «Я вириваю в тебе цю можливість».
Я розумію деякі причини її гніву,
вам це треба обговорити.
Але не можна забирати бізнес. Не можна забирати роботу.
Шкодиш моєму бізнесу — шкодиш моїм дітям,
бо мій бізнес забезпечує моїх дітей.
Шкодиш йому — усе, між нами все скінчено.
ЗАХІД СОНЦЯ НА ПРОДАЖ
ЛОС-АНДЖЕЛЕС, КАЛІФОРНІЯ
БРІ
Нині покажу клієнтці цей дім у Гіллз.
За лістингом він коштує 5,8 мільйона.
Він крутий, сучасний, елегантний і стильний.
Вона шукає дім своєї мрії в Лос-Анджелесі. Це буде її другий дім.
Гадаю, цей будинок ідеальний.
- Привіт! - Привіт!
ЕШЛІ КЛІЄНТКА БРІ
- Як справи? - Добре, а в тебе?
Ешлі приведе дизайнерку інтер'єру,
і це бонус, бо вона підтвердить, що все так гарно, як я казала.
- Привіт, Мануелла. Дуже приємно. - Брі. Навзаєм.
Вітаю у «В'юсайт Терес».
«В'ЮСАЙТ ТЕРЕС» КОМІСІЯ: 174 000 $
Чотири спальні, чотири з половиною ванни, 270 квадратів,
зараз ціна становить 5,8 мільйона.
Перш ніж перейти до іншого, гляньте на цей краєвид.
Очманіти просто! Це перше, що я помітила.
Раніше я обирала лише великі об'єкти.
Я люблю, аби було побільше грошенят, але я найпрацьовитіша,
я тут попрацюю й продам цей дім.
- Овва, це неймовірно. - Трохи інакше від Східного узбережжя.
- Трішки. - Трішки?
Ледь-ледь.
Трохи історії: цей будинок недавно перемоделювали.
До реконструкції цей дім орендувала Лана Дель Рей.
Отакої!
А до цього тут по сусідству жили Рей Джей і Кім Кей.
- Тому історія тут веселенька. - Нічого собі! Ясно.
- Жвава тут вулиця. - Перед нами історія Голлівуду.
Добре, і кухня...
- Ці оздоблення шикарні. - Ага.
Мені здається, тут дуже чисто й стильно. Не надто по-чоловічому.
Мені дуже до вподоби надсучасна енергетика дому.
Молода, юна.
- Ага. - Я не готую. Скажу чесно.
- Я теж. - Але можна витягати з холодильника.
- З холодильника, кухар... - Супер.
...твій хлопець у трусах.
Не знаю. Хтось інший. Хтось інший, але не я.
Огляньмо головну спальню.
Потренуємо ноги й видряпаємося наверх.
Так!
Бомбезно!
- Шикарний варіант! - Так? Дякую!
Очманіти просто!
Дуже класний камін. Це прекрасно.
- З якого матеріалу стіна? - Гадаю, це венеційська штукатурка.
Саме так.
Вона надає трохи більше текстури, ніж інші.
Краса.
Мені подобається, що це балкон на весь поверх.
Це просто відпадно.
- То що ви думаєте? - Дім готовий для тебе, Ешлі.
Так!
Не думала, що він мені так сподобається!
«Так сподобається», що ти готова укласти угоду?
Думаю, так. Ага.
- Так? Чудово! - Так.
Наразі ціна становить 5,8.
Ви одні з перших, хто оглянув дім.
Гадаю, якщо ти твердо налаштована, потрібно підходити рішуче,
- я б почала торги. - Гаразд.
Що в тебе на гадці? Що думаєш?
Хочу рішуче діяти, аби не втратити його,
але й щоб отримати максимально вигідну угоду.
Якщо бажаєш отримати бонус,
обійтися без непередбачених витрат або скоротити час оцінки дому.
Це було б привабливіше.
Добре, а якби ми зупинилися на цифрі 5,6
й десятиденній оцінці, усе одно треба підвищувати?
Це привабливіше.
Гадаю, якщо досягнемо цифри 5,7, особливо якщо це буде готівка,
це точно змінить ситуацію.
Гаразд. Тоді спробуймо 5,7 повністю готівкою.
Добре.
Трохи менше, але, сподіваюся, готівка скомпенсує.
Мабуть, вийде домовитися десь так.
У такому разі я біжу в офіс.
Біжи!
Я прибіжу, і ми все зробимо.
- Якщо вийде, приходь на входини. - Авжеж.
Ага. Супер. Я завітаю й добряче собі вип'ю.
Гаразд.
ЧЕЛСІ І НІКОЛЬ
Гарна тут місцина!
- Чула, готують теж чудово. - Теж чула.
- Як справи? - Непогано. Я нарешті нормально сплю.
- Після Кабо. - Так.
Мені здається, я кожнісінької ночі чула вас з Аманзою.
Якраз тоді проривало на сміх.
- Знаєш, це й подорож... - Це важко.
Як діти були без тебе?
- І не помітили! - Справді?
Горнуться до Джеффа!
- Вітаю в «Нуа Беверлі-Гіллз». - Дякую!
- Як ви? - Добре. А ви?
- Чудово. З чого бажаєте почати? - Що у вас є із солодшого?
Із солодшого в нас є полуничний веспер. Супер.
Мені просто келих вина. Оце з Ізраїлю. Прикольно.
- Супер. - Спасибі.
- Скоро буде. - Дякую.
- Щоб наша дружба міцніла. - Будьмо. Так.
Хай там як, мені найкраще з Кабо — знайомство з Кассандрою.
У неї є ця іскра в очах.
- Голодного, який хоче... - Так.
- Матінко! - Мати рідна!
Нічого собі!
Можна мені трохи?
- Скуштую. - Так.
Прийде Кассандра?
- Так, вона мені писала. Скоро буде. - Добре.
Ми знову в Лос-Анджелесі, і мені треба зосередитися на роботі.
Ескроу-договір по Маллголланду зірвався.
Чому?
Проблема з коштами покупця. На щастя, є два-три запасні варіанти.
Мені треба знову зосередитися.
І переконатися, що ці люди досі хочуть купити дім...
Ну але і який сьогодні ринок? Люди вагаються,
ескроу-договори зриваються.
Це вперше за багато років так часто й таким чином.
Гадаю, усе буде добре.
КАССАНДРА АГЕНТКА НЕРУХОМОСТІ
- Привіт! - Привіт, сонце!
- Красуне! - Зозулько!
- Привіт, красуне. Рада бачити. - Як ти? І я тебе.
- Який твій улюблений напій? - Люблю апероль-шприц.
І мартіні з більшим градусом.
Я їх перебрала на нашій останній зустрічі.
- Коли ми сходили в бар! - Правда!
Дуже з вами повеселилася. Потім думала:
«Я липла до когось із дівчат?»
Той вечір трохи в тумані.
Але там у Кабо мені було цікаво:
«Між ними в офісі завжди так?»
Бо є одна... Принаймні в барі,
там на даху, був поділ і така собі енергетика.
У офісі є багато близьких друзів, а є й багато тих, які геть не друзі.
Ясно.
Гадаю, Брі може трішки відштовхувати твоя присутність.
Брі завжди стає в глуху оборону.
Зі слів агентів я зрозуміла,
- що вона холодна з людьми. - Яких агентів?
Ну, я якось пила каву з одним другом,
він був агентом продавця по угоді, яку вона уклала.
І...
Почула я таке собі.
А наш чай із перчинкою. Мені дуже до вподоби.
Такі дами, як вона, цькують мене все життя.
Неприйнятно постійно бути такою похмурою.
Хтось має сказати: «Розслабся!»
Коли Кассандра побачила в Брі ті ж риси, які раніше побачила в ній я,
було приємно знати, що я не божеволію, чесно кажучи,
бо я думала, що божеволію.
Але це не моя проблема. Це її проблема.
Про цю розмову більше ніхто не дізнається.
- Згода. - Гаразд.
Якщо я скажу: «Кассандро, біжи!»
То біжи на гору!
То рятуйся. Не озирайся!
Ясно.
БУДИНОК МЕРІ
МЕРІ
КРІШЕЛЬ
Тук-тук.
Привіт, сонце.
Привіт!
- Як справи? - Нормально.
- Я щойно зробила тобі каву. Хочеш? - Дякую.
Я принесла подарунки.
- Дякую! - Прошу!
- Це вже геть пізно. - Ти мене знаєш!
Але з входинами вас.
- Дякую. - Привіт.
- Як життя? - Непогано.
Привіт!
Мабуть, зарано для текіли, так?
Знаєш що?
Може, після того, як побалакаємо.
- Почну з кави. - Залежить від...
- Дякую. - Будь ласка.
Мати рідна!
Ласощі.
- На вигляд смакота. - Правда?
- А це що? - Не знаю.
- Це шоколад? - Може, кориця?
Не знаю. Хочу взяти один для команди й з'ясувати.
Давай.
Як життя? Ми практично
не бачили тебе після Кабо.
Що сталося?
У мене були свої причини. Я не збиралася приходити на вечерю.
Думаю, Аманза не зрозуміла, чому тебе не було.
Друзі не завжди годяться. Вона думала, я мала бути.
Я вважала, що ні.
Це звичайна незгода з подругою, і це не повинно зайти ще далі.
Однак
коли вона відправила відео, мені здалося —
не знаю, чи вона пила, чи що, —
але мені здалося, що це не моя подруга говорить.
Перед Ніколь і Мері-Лу...
Аманзо, ти виставляєш мене в ще гіршім світлі.
І ця вечеря, наскільки я знаю, не мала за мету підтримати тебе.
- Інакше я б відклала свої почуття вбік. - Так. Знаю.
Гадаю, вона просто хотіла сказати:
«Усі тут. Ми прийшли заради Джейсона. Вам слід прийти».
Я не так це бачу.
Що Джейсон усе це зробив, і ми маємо бути там.
Народ, я незалежний підрядник у компанії з нерухомості.
Він відкрив філію в Кабо. Це чудово.
- Так. - Бажаю офісу всього найкращого.
Я не мушу бути на цій вечері.
- Так. - Мені незручно.
Як я вже казала, я просто намагаюся знайти баланс
між роботою й нашим гуртом.
Й іноді мені здається, що часом
це токсичне середовище, розумієш?
Не кажу, що я не частина цього.
Я бачу, що часом я поводжуся так, що потім картаю себе:
«Чому я дозволяю якомусь відео так впливати на себе?»
- Так. - Мені було геть не круто.
- Я дуже засмутилася. - Так.
Але якби я не була так тісно пов'язана з вами,
то це б не зачепило мене так.
Я розумію. Ти швидше зриваєшся. Тобі бракує терплячості?
Просто все наростає.
Гадаю, все почалося із ситуації з Ніколь,
тоді зверху наклалася ситуація з Мері-Лу.
Знаючи, що скоро вечеря, я почала переживати.
Аманза ще зверху звалилася,
і наш дизайнерський проєкт пішов коту під хвіст.
Знаю, для Аманзи це прикро.
Але я з радістю компенсую їй час, який вона витратила.
Обов'язково.
Краще не дозволити, щоб це ускладнилося й переросло
в щось зовсім інше.
Я знаю, що вона розчарована, ну але ця ситуація кепська.
Так.
Тому я хочу якомога більше відокремити особисте від бізнесу,
бо в «Оппенгайм Груп» це важко,
- чесно кажучи. - Так.
До речі, люблю тебе.
- І я тебе. - Вибач, не хотіла тебе переривати.
- Мені не до душі, коли ти плачеш. - Я зараз розплачуся. Гаразд.
- Вибач. - Пусте.
Хай там як, спасибі. Я теж тебе люблю.
Не знаю.
Я переживаю, бо проблеми наростають.
Авжеж, я хочу бути жорсткою дівахою
й поводитися, мовляв: «Та мені пофіг».
Але потім зверху накладається відчуття, що мої особисті стосунки з Джейсоном,
з яким ми неабияк старалися,
- Ага. - ...аби відродити нашу дружбу,
знаєш, ці наші стосунки
немов накладаються на його нову дівчину.
У будь-якому разі крах.
Ти завжди будеш у його житті.
Лу не зможе відібрати у вас стосунки, які були між вами,
які ви тепер відновили, ні нічого...
Вона не може це відібрати.
Ти знаєш Джейсона. Якщо він когось полюбив, то це назавжди.
Ці стосунки можуть змінити форму,
але... ти назавжди його зозулька.
Знаю.
- Поговорімо про щось інше. - Добре. Гаразд.
Я сумую за цим.
Ми давно так не балакали.
Можна, щоб ми балакали так частіше?
- Будь ласка! Я в захваті. - Бо я в захваті. Так?
- Люблю тебе. - І я тебе.
Привіт, я Джонатан.
Привіт, Джонатане. Я Челсі Лазкані з «О Груп».
- Як справи? - Непогано.
Їду на наступну зустріч.
Круто. Я теж.
- Метушня з нерухомістю, ні? - Ага.
Не забиратиму в тебе багато часу, але в мене є для тебе фантастична новина.
- Справді? Розповідай. - Так.
У нас зірвався ескроу-договір по будинку в Маллголланд-Драйв...
- Отакої. - але це чудова новина для тебе,
бо твої покупці тепер будуть першими,
- можна укласти ескроу-договір. - Боже!
Так!
- Скрашую твій день! Так! - Вона очманіє з радості!
Це перша хороша новина за весь день.
У договорі була ціна десять мільйонів 50. У твоєї клієнтки десять.
Що твої клієнти можуть запропонувати?
Знаю, десять мільйонів — їхній максимум. Мусимо триматися на десятці.
Вона не хоче давати більше.
Вважає, що вона пропонує за дім більш ніж достатньо.
Мої клієнти дуже мотивовані укласти цю угоду,
тому я хочу переконатися, що твої клієнти серйозно налаштовані
й зможуть домовитися на позначці десять.
- Вважай, що зроблено. - Супер.
- Круть. - Добре.
Я відправлю тобі сьогодні документи.
- Супер. - На все добре.
- Привіт! - Привіт, сонце!
- Привіт! - Ти така гарна!
Ти теж! Боже! Така сексуальна!
Щиро дякую!
Нічого собі. Гарно.
Правда, мило?
- Матінко. - Під твою сумочку! Клас!
Як там Леджі?
- Чудово. Він красунчик. - Клас!
Сьогодні вранці він уперше показав характер.
Підійшла поцілувати його, співаю: «Доброго ранку!»
Завжди співаю цю пісню, яку співала моя бабуся.
А сьогодні вранці він влупив мене по лиці, і я думаю: «Ні, дякую, це ще зарано».
- Це він у маму пішов! - Сто відсотків.
Я побачила свій характер і подумала: «Ясно».
- Вітаю! Дякую. - Будь ласка!
- Дякую! - Ну й ну!
- Яка краса. Дякую. - Смачного.
Сподіваюся, ти розважилася в Кабо.
- Так. - Ти вперше кудись вибралася,
було важко, стресово, але я класно з тобою натанцювалася.
- Плюсую. Я потрясла дупою. - Ага.
Так. Але, знаєш, ця засідка на пляжі...
- Стривай! Я забула про це! - Я зреагувала чітко й негайно.
Обертаюся й кажу:
«Авжеж, Челсі знайшла подружку-дивачку. Забула, як її звати».
Кассандра.
Я подумала: «Це навмисно проти мене».
Повір, я розумію.
Коли ми сиділи на пляжі, я, звісно, не знала, що там буде Мері-Лу.
Джейсон міг мені сказати.
Він міг би полегшувати такі речі.
- Ага. - Розумієш,
зараз я так незручно почуваюся, що не хочу, аби мене заставали зненацька.
Так.
Я трохи засмутилася,
бо почула, як Ніколь і Мері-Лу розмовляли вдалині.
Я не все розчула, проте...
Вони подруги? Мері-Лу й Ніколь?
Мабуть. Вони там...
Може, ніхто не хотів із ними говорити,
тому вони сіли разом у кутку, чи вони подруги.
Чесно кажучи, поняття не маю, бо я з ними не тусуюся.
- Угу. - Коли я послухала їх на пляжі,
то вже не збиралася йти з ними на вечерю.
Я не хочу драм і я не намагалася спровокувати драму.
По суті, усе розкрутилося, бо Аманза надіслала мені відео,
де сказала: «Це відстій, що ти не прийшла».
- Хочеш переглянути? Можу показати. - Так, хотіла б побачити.
Сонце, це Аманза. Ми всі тут вечеряємо. Усі зібралися.
Два порожні крісла.
І мені цікаво, чому це вас немає.
Якщо це якась причина, відмінна від того,
що тобі, не знаю, можливо, відрізали ногу,
це не виправдання.
Можеш передзвонити мені? Бо це трохи смішно.
Навряд у тебе є виправдання.
- Ще говорить. - Що ще?
Просто хочу знати, чому тебе нема. Це хрінь. Передзвони.
Вона тут наїхала на мене.
І, зрештою, ти ж знаєш, що мені й так уже незручно.
Так, ніхто не хоче сидіти за вечерею й почуватися незручно.
Найгіршим ударом було те, що вона почала говорити про біду Мері.
- Це не була вечеря підтримки Мері. - Так.
Якби Мері щось треба було, я б кинула все...
Вона ж сказала б тобі: «Сонце, прийди ввечері».
Ну або якось...
Але ж після того, як це сталося, я багацько була з Мері.
- Так. - Поза офісом, поза всім цим божевіллям.
Навіть те, що ти це згадуєш, уже схоже на маніпуляцію.
Зрештою, єдине, чого я бажаю, — це мир.
Я розумію.
Вважаю, ти не мусиш робити те, чого не хочеш,
і якщо всі не можуть поводитися по-дорослому,
не мусиш бути з ними в одній кімнаті.
Знаю, усі хочуть запевняти: «Ми сім'я».
Якщо ці люди ставлять тебе на роботі в такі ситуації
- й звуть це сім'єю, це токсично. - Так.
Був й інший спосіб не погодитися, який би не підкосив основу
- нашої дружби. - Авжеж.
- Так. - Бо тут я радше побачила
настрій: «Цій козі триндець».
Я брала участь у розмовах, де Аманза не була найпопулярнішою темою,
і я щоразу її захищала.
Очевидно, Джи опиняється в незручному становищі,
бо я запросила Аманзу, аби допомогти з облаштуванням простору.
Але коли починається ця фігня, Джи стає незручно,
і вже нічого не виходить.
Я не хочу бути втягнутою. Просто кажу: «Крапка».
Я люблю поводитися жорстко, але, урешті-решт,
- це ранить мої почуття, тому... - Так.
- Хай там як... - Угу.
Хочу, аби ти знала, що я підтримую тебе й твої прагнення,
незалежно від того, як довго ви дружите.
Не думаю, що цей час чи щось інше може компенсувати її поведінку.
Гадаю, тобі треба сісти й подумати,
чи це та людина, з якою ти хочеш далі рухатися у житті.
Переклад субтитрів: Павло Дум’як