НЕРУХОМІСТЬ У «ДІАМАНТЕ-БІЧ» ОГЛЯД ДЛЯ БРОКЕРІВ
Овва.
Кабо просто розкішний.
«ДІАМАНТЕ-БІЧ» 8 СП. — 16 ВАНН — 2 600 КВ.М.
ЦІНА: 40 000 000 $
КОМІСІЯ: 1 200 000 $
За «Рітцом», але за тим «Рітцом»...
Привіт, дами.
- Привіт. - Привіт, дівчата.
Це один з найбільших і найунікальніших домів у Кабо.
Термін лістингу скоро закінчиться, я хочу його.
Вісім спалень, шістнадцять ванн, піклбол. На галявині для гольфу я взув Джейсона.
Виграв сотню баксів.
- Я просто промахнувся. - Ясно.
- Чотири джакузі. Баскетбольний... - Чотири?
- Боулінг. - Дім офігенний.
«Діаманте» — це ексклюзивний закритий район у Кабо.
Коли я дізнався про огляд для брокерів, то запросив своїх агентів,
бо саме такі об'єкти ми маємо продавати, аби бути провідним брокером у Кабо.
Хай живе Мексика.
Привіт!
Дім топ. Ми лиш приїхали. Бретт і Джейсон розповідають деталі.
- Привіт усім. - Я бачу краєвид. Круть.
- Скільки просять? - Здається, він хоче 40.
- Ясно. - Власники теж тут.
- Подружжя. - Чудово.
Представтеся місцевим агентам.
- Дізнайтеся якомога більше. - Ага.
Пройдіться.
- Челсі. - Привіт.
- Ніколь. Дуже приємно. - Каріна.
Це власниця дому. Я не розчула вашого імені.
- Марша. - Марша.
- Я Емма. Дуже приємно. - Рада знайомству.
Перш за все, я хочу знати. Чим ви займалися?
Знаєте що?
В усіх дорогих сучасних будинках є маркізи, які висуваються з даху.
Вони мої.
Отакої.
Ми могли б подружитися. Я багато б навчилася.
Не я. Він сказав, що пропустив кілька поворотів.
Привіт!
Привіт.
- Дівчата. - Привіт!
Вітаю.
Прагну не бути невдахою в гольфі.
- Ну... - Ага.
Ти мене розсмішила.
Чому? Якщо відверто.
- Привіт, золотий. Рада бачити. - І я тебе.
Стривай, це твої трусики?
- Ми не носимо трусиків. - Вони ніби...
Брі, який колір!
- Тобі пасує! - Дякую.
Я думала, ми стали люб'язними.
Думала, що ми поклали край ворожнечі і якось порозумілися між собою.
Як свідчать слова Крішель, схоже, що ні. Якщо ні, то граємо по-чесному.
Знову розкрию рота. Вставлю ключ...
Як усе пройшло вчора ввечері?
Як зазвичай, стався срач.
Бляха, я мусила лишитися вдома.
Люблю дивитися на срач, але не брати участь.
- Це був не зовсім срач. Але близько. - Срач розміром із чихуахуа.
- Ну, гаразд... Текіла? - Так.
- Чарки? - Дивно? Чарки? Гаразд.
Зачекай. Ніколь, я тобі допоможу. Бо оці...
- Дякую. - Я асистентка.
Трясця!
Ви тут постійно живете?
- Ага, постійно. Так. - Чудово.
Важко лишити його й сісти в літак. Почуваюся поганою мамою.
І знайти людей, яким ти могла б довірити...
Боже. Брі!
- Привіт. - Як ся маєш?
- Добре. А ти? - Непогано.
- Я Крішель. - Кассандра.
Дуже приємно.
У вас прекрасні туфлі.
- Вони в нас з однієї сім'ї. - Дякую.
- Який тісний світ. - Що ти тут робиш?
Оглядаю будинок для клієнта, який живе за кордоном, от...
Звичайно, ти ж знаєш людей по всій Мексиці.
- Ти багато працюєш у Мексиці? - Ні.
Я вперше приїхала на огляд у Кабо. А працюю в Лос-Анджелесі.
Класно. З якої ти компанії?
- «Крістіс», ми в Беверлі-Гіллз. - Ага.
Хезер казала, що тут будуть її колеги.
- Класно. Ти знаєш Хезер? - Так.
- Цілу вічність. - Обожнюю Хезер.
Я сподівалася, що вона прийде, але вона лишилася вдома з малим.
- Він такий класний. - Ага.
- Я така рада за неї. - Звідки ви знайомі?
Ми знали одна одну давним-давно.
Я б не сказала, що ми от дуже добре знаємо одна одну,
але в нашій сфері якось усі всіх знають.
Ми працювали в ботлсервісі.
Так, подавали алкоголь ВІП-клієнтам. Ми не тусили разом, не здибалися.
А потім ти рекламувала фітнес-додаток,
і, здається, ми тоді більше листувалися,
бо багато моделей випробовували його.
- Дай мені свій додаток. - Я покористуюся ним і віддам.
Я ледве пам'ятаю цю Кассандру, але, схоже, вона знає про мене все.
Як воно? Бачила, ти отримала ліцензію кілька років тому.
У 2016-му.
Привіт, дівчата.
- Привіт. - Привіт.
- Привіт. Челсі Лазкані. Дуже приємно. - Навзаєм.
- Привіт. Аманза. - Привіт.
- Кассандра. - Дуже приємно.
Ви всі такі красиві.
- І ти. Ти агентка? - Так.
- Клас. Тут? - Ні, працюю в Лос-Анджелесі.
- А де? - Беверлі-Гіллз.
Я отримала ліцензію кілька місяців тому, і мені ще багато чому треба навчитися.
Але раніше я продавала сучасне мистецтво, тож у мене купа різних клієнтів звідусіль.
- До речі, дуже сексуально. - Тут є десь вино «Оппенгайм»?
Скажемо кодове слово, і все, без питань.
Що б вибрати?
- Який алкоголь ти ніколи не питимеш? - Вино «Оппенгайм».
Вино «Оппенгайм».
- «Оппенгайм». - Так.
Так, здається, мало б бути всередині.
Хочеш перехилити? Ідемо щось вип'ємо.
- Рада знайомству. Бувай. - І я. Па-па.
- Па-па. - Ти оглянула будинок?
Стривайте.
- Хтось розкаже, що сталося? - Я.
- Хто це? - Ми не знаємо.
Вона помилково думає, що знає мене.
Знаєте, ні від чого більше мені так не ніяково, як від:
«Отакої! Я така рада тебе бачити!»
Мені одразу стає лячно.
Кого це тобі нагадує?
Не знаю таких.
Челсі.
- Хто ти за зодіаком? - Козоріг. А ти?
- Та ти що. - Ти теж?
- Ні, але в мене куспід Козорога. - Ясно.
Я відчуваю, що більше схильна до енергетики Козорога,
ніж енергетики Водолія.
Одні з найуспішніших, найпідприємливіших людей,
дуже наполегливі, цілеспрямовані й працьовиті — це Козероги.
- У мене та ж енергетика. - От.
Я щиро вірю в знаки й сумісність.
Кілька екстрасенсів сказали мені,
що я теж можу бути екстрасенсом.
Така мила, що аж незручно. Хотілося правильно тримати сумку й втягнути живіт.
- Ви... - Бо... Ні, я просто кажу.
Мені незручно.
Я в шлюбі рік і вісім місяців.
Але ми з чоловіком разом вісім із половиною років.
Матінко. Ти ще така молоденька.
Коли хтось починає: «Привіт. Мені дуже приємно».
Така сіра овечка?
Ага. Я думаю: «Ні, коза. Що ти робиш?»
- Дай свій номер про всяк... - Ага.
Хвилиночку. Є.
Уперше її бачу.
Вона коментувала в приваті все, що я постила.
- І... - Що? У приваті?
Каже, що вона новачок,
тому, мабуть, вона рада, що впізнала когось.
Мені нецікаво.
- Дай я тебе трохи розм'якшу. - Ні, ну просто...
Напиши мені.
Крутезні нігті.
- Дякую, сонце. - Шикарні.
Вона спрагла уваги, а я — маргарити.
Ми в Кабо.
Знаєте що? Чому б ні?
ЗАХІД СОНЦЯ НА ПРОДАЖ
БРІ — АМАНЗА
Так!
Гаразд.
НІКОЛЬ
Гаразд. Наші чарки вже тут.
ЧЕЛСІ
Вечірка!
Дуже весело нарешті піти кудись
і потусити з дівчатами після народження дитини.
Будьмо!
Що це?
- Текіла. - Вона тут якась інакша.
- Усі ці... - Вона тут інакша.
Мати рідна. Маєш гарний вигляд.
Не робитиму компліментів, але...
Скажи, що я красива, коза. Бо я скажу. Ти спокуслива цукерочка.
У тебе гарний вигляд. Для мене це комплімент.
- Я знаю, ти хочеш бути моєю подругою. - Я — твоєю подругою? Ясно.
- Ну от. Ми робимо поспішні висновки. - Трішки.
- Я класна дівка. Так? Так. - Люблю тебе.
- Як ти, так і я, зозулько. - Ти класна.
Не брехатиму, я казала оце.
Зокрема. я казала, що...
Чекайте, це мить, на яку ми всі чекали?
- Точно робила про тебе попередні судження. - Угу.
Ти розумна, тямуща, кмітлива...
- Дякую. - ...і до суті.
Ти моя людина. Я не брехатиму.
Ти ж бачиш, як ми круто ладнаємо. Ти класна.
Гаразд. Супер. Це наш новий...
Ходи до мене!
Добре, гаразд.
Цицька залізла в рот.
- Так! - Це був бонус.
Думаю, це входить у пакет. Правда?
Я завжди трохи приязніша, коли всередині мене текіла,
тому це якраз зараз і відбувається.
- У тебе шоколадна пипка. - Так!
Я хотіла б сказати, що це дуже потрібний і довгоочікуваний вечір.
Здається, сьогодні я можу бути собою.
Класно, коли почуваєшся комфортно у власній шкірі, а Крішель й Емми немає.
Я теж не знаю, де Крішель та Емма.
Хочу, аби ми всі були разом.
Дупа. Що більше вони відокремлюються, то більш розділена наша сім'я.
- Повеселимося. - Вони прийдуть.
Відірвемося.
- Вони прийдуть. - Добре, але зараз...
Розумію,
але мені незручно, коли обговорюють моїх друзів.
Я тоді в незручному становищі.
Просто кажи: «Кортить повеселитися».
- Сказала. - Не згадуй Крішель й Емму.
Не згадуй. Розумієш? Ти ж не хочеш із ними сратися.
Я не хочу... Я намагаюся зробити тобі краще.
Збав оберти.
Продовжуй те, що говориш, але збав оберти.
Розслабся. Я...
Ще ніхто не розслабився через пораду розслабитися.
Просто щоб ти знала.
- Не радь мені цього. - Гаразд.
Привіт, зозулько. Привіт.
Як воно? Маєш шикарний вигляд.
- Ви ж познайомилися вже з Кассандрою? - Я ні.
- Я Кассандра. Дуже приємно. - Привіт. Ніколь.
- Рада бачити. Як справи, сонце? - Привіт.
Сідай собі.
Кассандра мусить наздогнати, вона не готова.
Так, ось так.
Ти нині неймовірна.
Ви всі такі привабливі. Будьмо.
Чекай. Ти заміжня?
Заміжня.
Він точно працює в мережі крамниць пончиків.
Так, йому чудово вдалося. Він наймиліша людина.
Сказав: «Щоб тобі точно сподобалося».
Ми пішли, міряли купу обручок, і це було дуже мило.
- Як давно ви одружені? - Уже рік і вісім місяців.
- Ти заміжня? - Я не заміжня. Ні.
А ти заміжня?
- Нудно! - Усе, гаразд.
- Нудно. - Добре.
Ні, я не заміжня.
Ой, не той палець.
Тепер нормально.
Навіть не спитала тебе. Не хочеш змінити брокерську компанію?
Цікаво, що ти запитуєш,
бо я дуже вдячна «Крістіс» за те, що вони дали мені шанс,
але мені тут лиш бракує наставництва, яке б мені хотілося отримати.
Я певною мірою заважала собі рости, працюючи в такій великій елітній команді.
Розумієш?
Розкажу очевидне. Я відчуваю напругу.
Я просто хочу знати, чи між вами двома справді є якась напруга?
Нічого? Чесно?
Ми всі трохи напідпитку, тож можемо зараз помиритися.
Слухай, усі різні. Я дуже відкрита та люб'язна й багато балакаю.
Ти не така, Крішель не така. Такий твій характер.
Ви зрозумієте це й збагнете, чи ви сходитеся, чи ні.
- Це нормально. - Як гадаєте, чому ви такі?
Чому ми такі?
Так, не дуже відкриті й не приязні.
- Це життя. - Так, але у всіх був триндець.
Так, але я не міркуватиму тут сто років,
чому ми такі.
Вирісши в Лос-Анджелесі, я пережила стільки всякого
й з 16 років я сама по собі.
Була купа фігні, навіжені дівки,
кар'єристи, чокнуті диваки.
У мене всяке бувало.
Мене стільки жалили й ображали,
але щоб ти знала, коли люди люб'язні або тепло ставляться,
це не завжди тому, що вони хочуть бути у твоєму колі.
Може, вони просто хороші люди. Щоб ти знала.
- Може. Можливо. - Так.
- Навряд, але...
Можеш здивуватися.
Ніколи не знаєш.
І тому в тебе величезна каблучка, сонце.
Зараз ти... є справжньою собою.
Який ключ до серця Челсі? Компліменти.
Я просто не вважаю, що всі заслуговують
бути зі мною або мати зі мною стосунки.
Не знаю.
Мені шкода чути,
що на тебе так сильно вплинули пережиття минулого й твої кривдники,
що ти так бережешся.
Я не бережуся.
Я просто вирішила не пускати людей у своє коло, бо не мушу.
Якщо хочеш бути в ньому, мусиш заслужити.
КРІШЕЛЬ — ЕММА
Потанцюю. Зараз буду.
А бодай би тобі!
Привіт, Челсі!
«ОППЕНГАЙМ ГРУП» КАБО
Це Даніела з «Оппенгайм Груп».
Моя клієнтка хоче оглянути ваш дім завтра о третій.
Чудово. На завтра на 15:00 підтверджений огляд в пентхаусі «Асьєнда».
Супер.
Це місце просто неймовірне.
Воно знаходиться всередині одного з найрозкішніших курортів Кабо.
Це точно стиль нашої компанії.
Привіт.
- Привіт! - Вітаю! Привіт!
Ласкаво просимо.
Вітаю в «О Груп Кабо», леді.
У Південній Каліфорнії ринок нерухомості зараз повільний, а от у Кабо — шалений.
Усі агенти з Лос-Анджелеса мусять побачити офіс,
бо тут можна заробити мільйони на комісійних. І немає податку на маєтки.
Тож якщо у вас заможні клієнти, їх треба вести в Кабо.
Чи є десь у світі кращий краєвид з офісу, ніж цей?
- Точно ні. - Приходьте сюди частіше.
За 30 метрів звідси подають маргарити.
Там є бар маргарит.
- Ой і наробились би ми. - Ага.
Почувайтеся, як удома. Це теж і ваш дім.
- Це відповідне вбрання для Кабо? - У Кабо нема правил.
- Кабо... Так! Тоді супер. - Я теж одягся будь-як.
Гаразд. Мені це подобається.
- Тобі теж дуже гарно. - Дякую.
Хіба сукня не надто запальна?
- Знаю, я мусила бовкнути! - Вона завжди прекрасна.
- Хто буде чарку? - Чарку всім?
Я краща барменка, ніж агентка.
Знову медичний спирт?
Я хочу, аби ви познайомилися
з нашою тутешньою командою.
Офіс-менеджер Ален.
- Привіт. - Привіт, Алене.
- Це Ізабелла. - Привіт, дуже приємно.
А це Даніела, яка вільно говорить іспанською.
- Привіт. - Потусуймося.
- Хочу підучити іспанську. - Ласкаво прошу в Кабо.
Бомба. То тут у вас без великих драм?
- Ще 12 хвилин тому не було. - Якраз хотіла сказати.
- Ми замалі для драм. - Ми додамо перцю.
- Так. - Точно.
Тепер Ізабелла й Лу найкращі подруги. Завжди разом.
Ми з одного міста.
Як давно ти в нерухомості?
Десь вісім місяців.
- То ти новачок! Ясно. - Так.
- Скільки у вас штатних агентів? - Шість чи сім агентів.
Ми будемо наймати ще.
Лишень за останні два–три тижні
ми продали ділянку за 30 мільйонів доларів і...
І щойно уклали ескроу-договір на дім за 10 750 000 доларів,
і він навіть не добудований.
Ми продаємо багато планів забудови.
А також «Асьєнду» й один будинок в оцьому-таки комплексі.
Але покупці з Лос-Анджелеса й Кабо багато співпрацюють,
тому розкажіть своїм, як тут круто.
Тутешня погода й спосіб життя до душі лосанджелесцям.
Маємо панувати, тож приведіть їх сюди.
- Які в Мексиці комісійні? - Шість відсотків.
За будинок за 20 мільйонів 3,3 мільйона.
- Так. - Нічого собі.
У Лос-Анджелесі
між агентами й компанією діляться п'ять–шість відсотків.
Коли йдеться про елітну нерухомість,
різниця між п'ятьма й шістьма відсотками може бути величезною.
Це неабияк переконує скласти в сумку бікіні й махнути в Кабо.
До речі, про комісії,
Бретте, пам'ятаєш той будинок, через який ти мене стільки замахував?
- Так. - Продали на п'ять мільйонів.
Просто хотіла розповісти.
- Так! - Молодець, принцесо.
Я радий це чути.
- Чудово. - Молодець.
- Дякую. - Це був непростий дім.
- Молодець. - Так. Спасибі.
Молодець, Брі!
А де дзвін?
- У нас є дзвін. - Справді?
- Прямо через пляж. - Він звучить іспанською?
Лунає...
Мері!
- Привіт! - Привіт!
- Як життя? - Джейсоне!
Привіт!
Ти така гарна!
Я пережила важкі дні, але тішуся, що приїхала сюди.
Дуже приємно бачити моїх дівчат, вони дуже підтримують мене,
я рада побути трохи з ними.
Ми дуже раді, що ти приїхала.
Спасибі. І я рада бути з вами. Це гарно відволіче мене.
Ми на пляжі. Тут прекрасно. Повно маргарит.
- Де? - Скоро будуть.
Дівчата, я відпущу вас на пляж.
І відправлю вам на пляж маргарити.
Ми з Бреттом підготували супервечерю,
- тож побачимося пізніше. - Так.
- Мері, я теж дуже радий тебе бачити. - Дякую.
Так, сонце.
- Гаразд. - Добре, народ. Іду дзвонити.
- Ага! - Так, давай!
- Маргарити й дзвін. - Так.
- Що вона продала? - На Гіллсайді.
- Серйозно? Нічого собі. - Так.
Я бачу дзвін.
- Ми в піску. - Мати рідна.
Добре, Брі!
Я вже в захваті! Дзвони!
Матінко.
Так! Ну ж бо, зозулько!
Так... Ні.
- Продовжуй! - Що це за дзвін, бляха?
Брі!
Це просто кошмар.
Гадаю, я доклала більше зусиль, аби задзвонити,
ніж щоб продати той дім.
Це Мері-Лу?
Стій.
МЕРІ-ЛУ ДІВЧИНА ДЖЕЙСОНА
Народ, стривайте, отам Мері-Лу.
Ви знали?
- Ні. - Боже, гаразд.
Що-що?
Ну, можеш сісти на крайній лежак.
Я радо стану буфером.
Привіт.
Привіт. Як ся маєш?
- Овва. Оце краса. - Ти плавала.
Так.
Гарно.
Як воно?
- Як водичка? - Гарна.
Прекрасно.
- Ти щойно вдарилася головою? - Так. Ні.
Кораблик швидко йде на дно.
Я бачу їжу.
Я сяду собі сюди.
Я так тішуся, що я тут!
Я просто хочу перебувати якнайдалі від усієї цієї ситуації,
бо я поводилася трохи розкутіше, і вийшло зле.
А потім я дуже старалася,
намагалася бути дуже дружньою.
Не спрацювало. Тому тепер я просто...
Як вам поки що в Кабо?
Крішель й Емма живуть в іншому домі.
- Чому? - Дякую!
Бо Джейсон винайняв дім,
а Крішель схотіла бути з ним на відстані
через ваші з нею проблеми.
Я ненавиджу конфлікти між людьми, бо вони обертаються...
Коли це впливає на Джейсона, то впливає й на...
Так, я знаю, але Джейсону байдуже,
бо він попередив би мене,
інакше ми б не говорили про це.
Розумієш? Тому...
Ми тому й поговорили,
бо я не хочу, аби вона дистанціювалася від нас із Джейсоном,
особливо від Джейсона.
Так.
А тепер уся це драма, а я ж не хочу драм.
- Я от... - Знаю.
Знову ж таки, я не можу ніяк збагнути.
Я розумію, що іноді ти розлучаєшся з людиною й бачиш,
як вона рухається далі,
а ти далі не рухаєшся, і це важко спостерігати.
Але
вона ж тепер із кимось іншим, тому я цього не розумію.
Просто кажу, це не моя вина.
Я намагалася це заладнати, бо вона важлива для Джейсона.
Як для Джейсона важливі й ви з Мері.
Але, гадаю, якщо йдеться про нас із Мері,
у нас різні межі.
Теж.
І, думаю, ми поважаємо їх набагато більше.
«Я рухатимуся далі й буду щасливою з кимось іншим,
але й далі хочу контролювати тебе».
Бублик або їж, або лишай. Інакше ніяк.
То як у вас тут справи?
Схоже, я знаю людей, яких раніше в очі не бачила.
- Привіт, дівчата. - Привіт.
Привіт, рада бачити тебе в Кабо. Привіт.
Привіт! Ви...
Привіт, я Кассандра. Дуже рада познайомитися.
Я прекрасно розуміюся на характерах. Кассандра чудова людина.
Вона захоплюється нерухомістю.
Гадаю, вона дуже добра,
і, не знаю чому, але Брі її терпіти не може.
Щось між ними діється, і я не можу збагнути що.
Але час покаже. Час викриває все.
Гаразд, на цій ноті, мушу їхати в аеропорт, тому...
Я тікаю, дівчата.
Бувайте, кози.
- Ми любимо тебе. - Тут стільки всього.
Я пішла. Триндіть собі про мене на пляжі.
Мері, познайомся з Кассандрою. Ти ще не бачилася з нею.
- Кассандра. - Дуже приємно.
- Рада знайомству. - Як ви всі познайомилася?
Я пішла на огляд для брокерів,
бо шукаю дім для мого клієнта, який живе за кордоном.
Познайомилася з усіма, а тоді наткнулася на Брі,
яку я побіжно знаю.
Як?
Ми працювали в ботлсервісі, коли нам було за 20...
Іди далі.
...ми мали спільних друзів. Тоді вона стала просувати фітнес-додаток.
Написала мені й кільком подругам, аби ми сприяли рекламі.
- Справді? - Ти б не здогадалася,
бо вона поводиться, ніби не знає, хто я.
- Справді? - Що мені здається дуже цікавим.
Може, це все мозок вагітної.
Бо це серйозна штука.
- Так... - Припустимо, що річ у цьому.
Я розумію. Але ні, усі дуже милі.
- Так. Найкраща команда. - Так.
Є щось поїсти? Можна нам тако?
Хтось хоче пожувати моє тако?
Боже! Я захлиснулася й розбризкала маргариту.
- Тому що ти вже жувала його? - Челсі!
Не моє!
- Усі завжди так думають. - Що ви з Еммою?
- Так. - Здуріли?
Ви найкращі подруги. Було б дивно.
Якщо Емма захоче, знайде будь-кого. Чому найкращу подругу? Дивно.
Може, бо вона чула про...
Бо я чула, що Крішель у ліжку — це розривна бомба!
Ну ти, бляха, сексуальна!
Хтось хоче похлюпатися зі мною у воді?
- Привіт. Лишишся зі мною? - Привіт.
Люблю тебе!
Що ти думаєш про дівчат?
- Усі така милота. - Так.
Але не тямлю, чому Брі така дивна зі мною?
- Не знаю. - Не можу зрозуміти.
Після вчорашнього мене гризе одна думка.
Коли вчора пішли з огляду для брокерів,
вона, звісно, познайомилася з тобою, і ти їй чомусь не сподобалася.
Каже: «Якщо хтось пнеться на мене з певною енергетикою,
я цю людину відлупцюю».
- І я така... - Ми що, підлітки в школі?
Кажу: «Тобі теж не сподобалися й мої слова декілька місяців тому».
Ти хотіла мене відлупцювати?»
- А вона мені: «Хотіла». - І я така: «Отакої».
Ні, поводитися так —
це зовсім не елегантно, а ще це куди нижче рівня дорослої жінки.
Ми в дуже професійній галузі.
Це надзвичайно грубо — бути людиною,
що обговорює те, як фізично нападе на когось.
Хоча думаю, що це все дим, бо скільки я чого не говорила,
вона навіть вусом не моргнула.
Часом люди вдають, що вони дуже жорсткі й що в них панцир,
але з досвіду скажу, що Брі як той пес: гавкає, але не кусає.
Угу.
Цокни й поміняємося.
Мені потрібна чашка чаю, бо, чесно кажучи, ти читаєш мої думки,
і ще жодна розмова на цю тему не освіжала мене так...
- Я кажу, як є. - ...з її приїзду.
- Ми дорослі, маємо бути чесними. - Це вперше хтось мені каже
те, що, на мій погляд, справді думає.
Так.
- І це дуже освіжає голову. - Ну так...
Гаразд, я не навіжена.
ВІСЕРОЙ
Фантастично.
Так.
- Відображення у воді бомбезне. - Так.
Можна їсти?
Ще ні.
Чому? Кохана, усі запізнюються.
Я візьму шматочок зверху, ніхто й не помітить.
Я тоді теж хочу.
- Я подам тобі. - Дай.
Це...
Цікаве.
Дідько. Ми маємо приготувати це м'ясо тут.
Знала, щось не так.
- Такий дивний смак. - Чорт.
Принаймні нам стане зле одночасно.
Ми на хорошій хвилі.
- Кохаю тебе. - А я ще більше.
- Привіт. - Привіт.
- Міг закластися, що ти замовиш. - Як життя?
Перепрошую.
- Так, Аманзо! - Привіт, красуне.
Тобі треба... Подай їй тартар.
От засранець.
- Привіт, Ніколь. - Привіт, народ.
- Не можу. Не знаю, як це робити. - Паличками?
Не знаю, як це робити.
- Клади сюди. Він зверху? - Ага... Так.
- Що це... Мені приберегли? - Він дуже гострий.
- Люблю гостре. Що це? - Устриця.
- Не дивилися «Розумник Вілл Гантінґ»? - Дивилися, 75 років тому.
Класичний фільм усіх часів, із топдесятки.
- Метт Деймон, Бен Аффлек... - Джейсоне, для Лу класичний фільм —
це «Русалонька», розумієш? Вона... Це вінтаж.
- Ти старий. Тобі майже 50. - Заткнися!
Я казала йому!
Ну й дратуєте ви дві... У вас алергія на штучний сир.
Мені 45.
Я не дуже в математиці, але після п'яти заокруглюємо. Тобі 50.
- Тоді їй 30. Гаразд. - Мені майже 30, так.
Може, вип'ємо за те,
що Мері й Роман нещодавно відсвяткували свою річницю?
- Дякую. - Дякуємо, що приєдналися.
І вони приїхали аж сюди попри те,
що вони пережили.
Ми дуже вдячні, що ви тут.
- Любимо вас. Ви сім'я. - Дякую.
- Сім'я. - Любимо вас.
- І ми вас. - Ви чудова пара
- й надихаєте всіх нас. - Дякую, народ.
- Будьмо. - Знаємо, було нелегко.
Гарно вибратися й побачитися з усіма.
Не знаєте, де Крішель?
- Ніхто з ними не говорив після пляжу? - Вони мають прийти, так.
Ти говорила з ними?
- Так. - Що?
Не певна, чи вони прийдуть.
- Чому? - Чому?
Якщо у вас є запитання, у всіх є їхні номери.
Можете зв'язатися з ними особисто, але вони навряд прийдуть.
Знаю, що вони склали альтернативні плани.
То вони не просто не прийдуть, а підуть деінде?
- Нічого особистого. - Це трохи особисте.
Якщо Мері й Роман могли, бляха, приїхати...
Висловіть свої зауваги Еммі й Крішель.
- Згода? - Ми не винимо тебе.
Я такого не казала. Просто напишіть їм.
- Проблеми? - Напишу.
- І мав би. Пиши прямо зараз. - Напишу.
- Точно напишу. - Зараз же.
Ти пишеш їм?
Аманза дзвонить.
Ваш дзвінок переадресовано на автовідповідач...
Поки мене не було, трапилося щось серйозніше?
Вона не прийде, бо їй незручно,
- так розумію, через тебе. - Ага.
- Що тут незручного? - Але річ ось у чому.
Усім зараз незручно
через усю цю фігню через принцип «око за око»...
У нас стільки внутрішніх сварок між...
Тобою й Брі, Крішель й Еммою
або тобою й Крішель.
Але ми всі разом,
і, перепрошую,
але моя найкраща подруга переживає найважчі часи,
таку сраку, що це триндець, малята.
Це страшенно важко емоційно, і все ж вона приїхала.
А вони не можуть прийти,
бо їм незручно, що тут дівчина Джейсона?
- Звідки ти знаєш, що це тому? - А через що ще?
У певний момент треба відкласти срач убік.
Так, зараз я поводжуся палкіше через твою ситуацію.
Прибережи запал на прихід Крішель.
Я їй дзвонила, вона не відповідає.
Прибережи запал на зустріч із нею.
Гаразд.
Скажи їй те ж саме, що сказала тут.
Я скажу.
Що ти скажеш, ми знаємо.
Гаразд, Челсі. А якщо отак?
Сонце, це Аманза.
Ми всі тут вечеряємо. Усі зібралися.
Два порожні крісла.
Мері й Роман приїхали сюди через день після річниці весілля.
Хоч їм зараз дуже складно.
І мені цікаво, чому це вас немає.
Якщо це якась причина, відмінна від того,
що тобі, не знаю, можливо, відрізали ногу,
це не виправдання.
Можеш передзвонити мені й сказати, чому тебе немає?
Бо це трохи смішно.
Що ще, Челсі? Цього достатньо?
Аманза немов...
- Палає! - На межі.
Просто хочу знати, чому тебе нема. Це хрінь. Передзвони мені.
Подивимося, що вийде.
Мері-Лу, ти в нормі?
Так. Це важко, але я в нормі.
Звісно, ситуація незручна,
але коли пішла тріщина?
Що трапилося? Що спровокувало конфлікт?
Єдине, чого я хочу, — це ладнати з нею,
я лиш хотіла дружити з нею, але, здається, вона не хоче.
Я знаю особисто, що вона поважає тебе
й бажає, аби ваші стосунки були щонайкращі.
Однак, мабуть, міркує: «Навіщо нам дружити?
Я буду люб'язною, зберігаймо такі неглибокі стосунки».
Вона розпалилася, стала погрожувати мені, проте я вважаю...
- Погрожувати тобі? - Так.
В ідеалі я сподівався, вони подружаться, але ми з Крішель лиш розійшлися,
може, я заскоро наполіг.
Джейсоне, ти один із найрозумніших людей, яких я знаю,
один з найуспішніших, кого я знаю...
Ти хочеш, аби людина, з якою ти зовсім недавно розійшовся,
дружила з людиною, з якою ти зараз у стосунках. Чому?
Виправдань немає.
Усі повинні, бляха, бути тут.
Відкласти свої срачі.
Це фігня повна. Я не можу з цим змиритися. Не можу.
Якби я тікала з кожної незручної ситуації, ви б мене не бачили місяцями.
Але я скажу одне: ти, бляха, жорстка чувіха.
Іду подихаю.
Я йду з тобою.
- Ти в нормі? - Усе гаразд.
- Цікавий вечір. - Нова Аманза без фільтрів?
Ага, познайомилася з нею.
- Новенька. - Так.
Чесно кажучи, Мері, це направду мене
вибісило.
Ці останні кілька днів тебе не було,
але сьогодні ця ситуація дуже роздратувала мене й розчарувала.
Я щиро очікувала, що вони прийдуть пізно,
- тримаючись за рученьки... - Так.
І всі такі просто...
А вони не з'являються. Уже третій вечір поспіль.
Угу.
От цього вечора до мене немов дійшло...
- Осяяло? - ...дивлюся я на цей стіл,
ну й усі ж є.
- Ніколь хоче бути при всьому цьому? - Звісно, ні.
Лу є тут, знаючи, яка незручна
ситуація між нею й Крішель.
Мері-Лу хороша людина.
Так.
Не може бути легко...
- Авжеж. - Щоразу, коли ти в гурті,
і комусь схочеться стрельнути:
«Ти ж знаєш, що Джейсон досі кохає Крішель».
Емма це каже.
Усі кажуть. І, думаю, це збіса важко слухати.
Це недоречно. Я хочу з нею поговорити.
- Я люблю Крішель. Я не можу... - Я теж! Само собою.
Але я не думаю, що можна якось умовити Крішель любити
Мері-Лу.
- Чи дивитись на ситуацію так само. - Я бачила її окремо.
Вона була такою ж.
Я подумала: «Круто, можна знову стати чудовими подругами».
Вона була схожа на колишню Крішель.
Ну, не знаю.
Якщо вона твоя подруга, то повинна була облишити свій срач,
відкласти його вбік і прийти нині.
Принаймні заради вас із Романом.
Знаю, ти не хочеш у це вірити, і я завжди волію ідеалізувати людей,
але цей вечір на 100% показав мені те, чого я боялася.
Вона змінилася.
Так.
Це срака.
Вибач, але...
Переклад субтитрів: Павло Дум’як