Du är uppenbarligen för rik för att lägga märke till sånt här,
men jag och Chrishell rånade dig och du har inte ens märkt
att jag har tagit din Rolex.
Herregud... Tack.
Du ska få den. Jag övervägde att avkräva dig en muta.
Kolla, vad bra den matchar!
- Ja, kolla! - Bra tajming.
Du bryr dig inte när saker försvinner. Jag ska komma hem till dig och sno saker.
Det fina med att tappa bort saker är när man hittar dem sen,
för då blir man glad över sina egna saker.
- Och om du inte hittar dem? - Då är jag försäkrad.
Aloha.
- Okej! - Hej!
- Sexigt! - Grym outfit.
- Tackar. - Den platsar på ett skivomslag.
- Jag dör. - De byxorna kan jag ha.
- Visst är de snygga? - Ska du ha dem?
Jag tänkte: "Helvete, jag kör."
Nu blir det mäklarsnack, för jag behöver er hjälp.
Jag har fortfarande kvar de båda takvåningarna.
De har legat ute i fem månader och jag har redan sänkt priset med 500 000.
Jag hinner inte före lyxfastighetsskatten, men vill få dem sålda.
- Har det kommit nåt bud? - Ja, på strax under sex, men vi sa nej.
Han försökte utnyttja hotet från skatten.
Jag tror att marknaden hämtar sig, att inflationen och räntan lugnar ner sig.
Jag vet inte om du har hört det, men när det gäller mitt objekt på Mulholland
hade jag nytta av ditt råd att ha en påskriven reservköpare,
för jag fick handpenning därifrån direkt och kontrakt är nu skrivet.
Budet som vi först fick handpenning på var 10 050 000.
Vi har nu skrivit kontrakt på 10 000 000.
Det är fortfarande över utgångspriset och affären är i hamn!
- Jag hann före skatten. - Där räddade du 600 000 åt säljarna.
Dags att ringa i klockan.
Jag ringde redan för det förra budet.
- Ja, men köparen drog sig ur. - Ring!
Det här blir sista gången.
Det blir sista ringningen på det här kontoret.
Då får du ringa ordentligt.
- Och det gäller tio miljoner... - Jag är inte svårövertalad.
- Inte för högt. - Inte för högt?
- Ja! - Episk ringning!
Det gjorde ont fast jag höll för öronen.
- Kan vi ha en mindre klocka i nästa lokal? - Ja, den här är brutal.
Nu känner jag att jag vill ringa på riktigt, för klockan i Cabo suger.
- Bre är avis på min framgång. - Nej, klockan i Cabo suger.
- Okej då. - Tack.
- Det blir första gången du ringer här. - Ja, och sista.
- Okej! - Beredda?
- Det räckte för mig. - Tack.
- Jag trodde vi skulle få mer! - Nej, jag ville bara få...
- Jag väntar på att du ska ringa. - Det där räckte. Jag är mån om hörseln.
På tal om Cabo, är det fortfarande aktuellt att utöka personalen här?
Ja, särskilt när vi flyttar.
Jag träffade en underbar mäklare i Cabo som bor här i Los Angeles.
Hon heter Cassandra och är ganska ny i branschen.
Jag ska gå på en av hennes firmas visningar på söndag,
så det vore fint om du ville följa med.
Hon vill komma till en boutique-firma. Hon har en bra klientportfölj.
På en mindre firma tror jag att hon skulle lära sig snabbare.
Så om du har lust att följa med och titta på ett 35-miljonersobjekt på lördag...
- Jag lovar inget, men jag kommer. - Absolut.
Hon verkar ha modet som krävs för att vara en bra mäklare.
Och hon har bra kontaktnät. Hon har handlat i modern konst tidigare.
- Ja, det är bra. - Hon har vana av att sälja lyxföremål.
Liknande klientel.
Vi åt lunch med henne häromdagen.
- Jaså, efter Cabo? - Ja.
- Gillar du henne också, Nicole? - Ja.
Hon verkar ha de kontakter som krävs.
Jag skulle inte lita på det, med tanke på att hon anser sig känna mig.
Hon sa att vi var vänner, men jag har aldrig träffat henne.
Hon pratade om min licens, som jag fick 2017, och mitt barn...
Det uppfattade jag som påfluget.
- Visste hon när du fick din licens? - Ja, hon sa det.
Det kanske bara är jag, men jag tyckte att det kändes märkligt.
Hon kanske bara gillar dig. Kvinnor gör ofta så där med mig.
- Herregud, Jason... - Lägg av.
Jag gillar inte att Chelsea vill få in Cassandra.
Hon försöker få in folk som ogillar mig för att få fler på sin sida.
Jag ska träffa henne och göra en bedömning.
Jättebra.
KLÄ DIG SOM OM DU SKA TRÄFFA DITT EX
SMYCKEN - PIERCING
Mycket folk.
- Hej, tjejer. - Hej!
- Hur står det till? - Tack, bra.
Vad har ni för planer i dag?
Vi vill... Eller jag vill ha en piercing.
- Vi vill känna smärta. - Kanske "vi", då.
- Ni ska ha de bästa smyckena. - Ja.
När det händer saker i livet tatuerar eller piercar vi oss.
Det ena gör vi här. Har du nåt särskilt i åtanke?
Jag har ingen plats. Jag har så små öron.
Vi ska fråga en piercare som är expert.
Stefan?
- Hej. - Jag har för små örontomter.
- Tomtmark på öronen, alltså. - Herregud...
Det går att tänja ut örsnibben och vi kan sätta nåt här och här.
Jag hade en piercing här som jag har tagit ut.
Jag vill inte sätta nåt där, för det är helt fel plats.
Jag vill sätta den precis i mitten för att vara i balans med allt annat.
- Så det här är inte rätt plats? - Jag gör en ny.
Vi ses däruppe om en liten stund.
- Tack så mycket. - Tack.
Det här ska bli så kul. Jag kan knappt bärga mig...
Jag fattar inte grejen med att ta hål i öronen, annat än i örsnibben.
Det känns som en hemskt dålig idé.
Men vi har det tufft båda två just nu, och Mary mår tydligen bra av smärtan,
så vi kör.
- Det gör inte ont. - Det är klart det gör.
NYA KONTORET - FÖRRÅD
NYA KONTORET - BAR
GLAS - ÖMTÅLIGT
Min sista kaffe.
De här armhävningsgrejerna måste med i flytten.
Ni använde dem varje dag.
Det här är bara onödiga saker.
- Låtsas inte hjälpa till. - Vi låtsas inte bara.
Vi hjälper inte till.
Jag vill slå in nån i det här.
- Ta mig. - Okej, Chelsea. Håll i den ändan.
- Håll den mot dig. - Ska vi flytta över henne så?
Det här var kul!
- Ja! - Herregud.
- Hej, gumman! - Vill du bli inslagen?
Jason och Brett tänkte att det var praktiskt att packa ner oss i kartonger.
Du ser ut som en julklapp!
Underbart.
- Nu har vi hjälpt till med flytten. - Ja, nu kan ni gå. Tack för hjälpen.
Ser vi ut som flyttgubbar?
Tanken här var att det skulle kännas som ett vardagsrum.
Vi ville ha avslappnade ytor och skulle anställa våra vänner.
Tio år senare kan vi säga att det blev i princip som vi tänkte oss.
- Det gjorde ni bra. - Det känns bra.
- Man har så många minnen härifrån! - Jag vet.
Vissa lyckliga, vissa traumatiska.
Vi tar med klockan.
- Ska ni? - Ja, vi vill ha med nåt härifrån.
- Det är det enda vi behåller. - Oj.
Men vi hinner ringa i den en gång till för vi har fått in ett monsterobjekt.
Det som ni såg i Cabo.
- Fick ni det? - 35 miljoner.
Den största affären nånsin på Cabokontoret.
En av de största överhuvudtaget.
- Hur mycket sa du? - 35.
Okej. Fantastiskt.
Jag plockar fram instrumenten, så börjar vi. Det kommer att bli så roligt.
Kanske bara för mig. Vem vet?
Du är rar, men också lite läskigt.
Han är alldeles för uppspelt över att få sticka hål på mig.
- Det klämmer åt. Aj, det klämmer! - Nej då, inte alls.
- Det är bara du som... - Vilka jävla svin ni är!
Såja.
Det går bra.
Vad fint!
- Redo? - Ja.
Hon klarar det bättre än du.
Så, klart.
Klart.
Härligt. Snyggt, eller?
Fantastiskt!
Underbart.
Vilka fler kommer? Mary?
Mary och Amanza borde vara här.
Jag pratade med Chrishell som jag sa att jag skulle göra.
Hon sa att hon blev sårad och kände sig attackerad av dig,
när hon faktiskt hade det jobbigt den kvällen, vilket vi inte visste om.
Hon kände att om hon kom skulle det ha blivit dåligt.
Jag har inte pratat med Chrishell, men vi har messat varandra.
Jag tycker fortfarande inte
att nån hade en giltig ursäkt för att inte bita ihop och komma dit.
Jag kommer inte alltid.
- Om det är jobbrelaterat, visst... - Jag vet och jag förstår.
Hon följde med till Mexiko, men måste inte gå på varenda middag.
Då kanske hon har rätt. Låt säga att hon har det.
Jag är ändå ingen dålig vän och människa
som försökte få henne att framstå i dålig dager.
Men om du försöker se det ur hennes perspektiv...
Det har jag gjort. Jag har sagt förlåt.
Men hon har inte bett mig om ursäkt.
Grejen är att bestraffningen inte motsvarar brottet.
Jag la ner massor av tid på inredningsjobbet
med kringeffekter som hon och G inte har nån aning om.
Timmarna jag la ner, kontakterna jag tog, pengarna jag la ut, tiden jag har offrat...
Chrishell säger att hon ska betala dig.
- Det känns nästan som en skymf. - Okej.
Vänskap har inget penningvärde. Det är inget man kan betala för.
Det är stötande att erbjuda betalning. Jag tar illa upp. Jag blir förolämpad.
Bara att prata om det är jobbigt, för jag vill inte offra mer energi på det.
Men jag vet att ni älskar varandra, så även om du säger att det är lugnt...
Jag har inte sagt att det är lugnt. Jag har varit full sen lunchen.
Amanza har skrivit en massa fyllemess, så jag förstår om hon inte kommer.
- Det låter rimligt. - Irriterande.
Jag har fått massvis av meddelanden från Amanza, sida upp och sida ner.
Det är mycket som blir förvridet när man skriver så här mycket,
så jag tar ett steg tillbaka.
Jag tänker inte skydda henne mer. Förut hade jag inte sagt nåt.
Precis.
Hon fick ett utbrott när jag inte kom på middagen.
Jag kom inte för att jag inte var bekväm med det.
Nu kommer inte hon. Vilket hyckleri!
Tack för att du serverar min poäng på ett silverfat.
Det här är givetvis saker som jag kommer att säga till henne också.
- Då får ni packa åt henne. - Nej, jag packar mitt.
- Jag packar åt Mary. - Amanza har nog inte så mycket.
CHRISHELLS BOSTAD
CHRISHELLS SYSTER
- Hej! - Hallå!
Jag tog precis läppstift. Behöver du nåt smink?
Helt klart.
Det här är läpplådan.
Som du vet klär jag inte upp mig så ofta,
men det gör ju du, så jag hoppades få shoppa lite här.
- Självklart! Jag hjälper dig. - Tack.
Du har kommit helt rätt.
Om du behöver handväskor har jag massor.
- Lite smycken, kanske? - Jösses...!
- Vill du prova de här skorna? - Kanske.
- De här platåskorna är bekvämare. - Herrejösses...
Jag tror att alla mina kläder skulle få plats på den här ytan.
Här har jag en laddstation, men kolla nu.
Man kan trolla bort den.
Det här är min vibratorladdare.
"Vad är det här? Den är inte till telefonen... Hoppsan!"
- Vill du ha kaffe? - Tack, gärna.
- Jag kanske spetsar det. - Det behövs när du är med mig.
Det har hänt så mycket och det börjar kännas som ett getingbo runt skallen.
När det blir så ringer jag till Shonda.
Hon är planetens mest jordnära person
och inget band är så starkt som det till ens syster.
Det finns ingen annan i hela världen som kan ge bättre råd än hon.
- Skål! - Skål!
- Tack för att du är här. - Det är jag så gärna.
- Var det okej? - Det var gott. Bra jobbat.
Vill du berätta lite om hur det är med G?
- Är jag så uppenbar? - Ja.
- Jag är så lycklig. - Det klär dig att vara lycklig.
Tack!
Livet är inte komplicerat längre. Allt har fallit på plats.
Du har sett hur jag har det med G
och förstår varför jag vill undvika allt som stressar mig.
All stress kring när saker måste ske är helt bortblåst nu.
Vi ser fram emot att adoptera nån gång i framtiden.
Det kommer vi att kunna göra när som helst.
Jag vet inte hur det blir, kanske en bebis, kanske en sexåring...
Men när den dagen kommer
vill vi båda två göra det tillsammans, och det känns så bra.
- Underbart. - Ja.
Och jag är lycklig för att G gör dig lycklig.
- Du kanske får åka till Vegas snart. - Va?
Jag menar... Ja.
Du vet att jag älskar dig, så jag kommer.
- Underbart. - Ja.
O GROUPS NYA KONTOR
Vad ska vi göra med stenen här?
- Det kommer en bit till. - Det ska gå ner här.
Jag gillar faktiskt det blå och kontrasten mot metallen.
- Hej, kompis. - Det blir jättefint.
- Wow. - Eller hur? Det faller på plats.
Det gör det faktiskt.
Kolla ljuskronan från Buster + Punch.
Vi har lagt golv i fiskbensmönster i taket och matchande på golvet.
Det är...helt jäkla fantastiskt.
Jag vill inte göra Jason för mallig, för det kan slå tillbaka i framöver.
Men det här gör han riktigt bra.
Eller nästan riktigt bra.
Festen kommer att bli grym, men nästa vecka? Hur ska det gå? Herregud...
Det måste vara folk här från kl 4 de närmaste dagarna om vi ska hinna klart.
Det är nervöst.
Invigningsfesten närmar sig och det är massor att göra innan dess,
men jag har koll.
Brett måste sluta vara orolig och negativ, för allt kommer att bli perfekt.
Shuffleboard, darttavla, biljardbord och möbler blir klart i morgon.
Jag har inte sovit mycket den här veckan. Det har varit 15-17-timmarsdagar.
Om det ska bli klart på en vecka krävs ett smärre mirakel.
Hur har det gått med Chrishell och Lou?
Det är ganska påfrestande.
De är de två på hela jorden
som jag allra minst vill ska vara fiender, Lou och Chrishell.
Men så är det.
Jag är inte orolig för deras relation, utan för din och Chrishells.
Dynamiken funkar inte.
Jag har varit orolig och nedstämd på sistone.
De ska vistas i samma lokal här om bara ett par dagar.
Jag vet inte hur det ska sluta.
Det här är min kompis Amanda. Vi har känt varandra i tio år, sen Vegas.
- Okej. - Hon har inrett ett hus åt en klient.
- Det ligger inte ute än. - Vi kanske kan få vara med på ett hörn?
Det var det jag tänkte.
- Kolla, bara. - Det är fantastiskt.
Underbart!
- Hej, snygging! - Hej!
- Jag har saknat dig! - Det var evigheter sen!
- Vad snygg du är. - Hej, Emma! Vi tar och kramas.
- Kul att träffas! - Tack för att ni kom.
- Vad fint det är! - Tack!
- Du vet att det var en ungkarlslya förut. - Ja.
Jag har ägnat två månader åt att göra det kvinnligare.
- Du har gjort ett grymt jobb. - Det är 865 kvadratmeter.
Nio och ett halvt badrum, sex sovrum.
Jag har gjort matsal av det som var gym förut.
- Är du både mäklare och inredare? - Ja, min klient gav mig fria tyglar.
- Underbart. - Bästa sortens klient.
Pascal har ett underbart diamantföretag som heter Mouawad.
- Därav allt glitter. - Inte diamantbehån, väl?
- Jo, raring. - Överraskning!
Vi har de som Adriana Lima och Alessandra Ambrosio hade 2014.
Djupa andetag, Emma...
- Diamanter! - "Vänta nu!"
Emma och jag kan ha en köpare i åtanke.
Ja, jag har en som spanar i 15-30-miljonersklassen.
Det här ligger strax under 15, så han kan komplettera med diamanter för 15 miljoner.
- Saken är klar! - Han kan köpa det till mig!
Visa honom det här setet. Vill du se?
- Ja! Kan vi prova det? - Ja, kom.
- Här är det. - Så snyggt!
- Herregud. - Det är mer än 50 carat i diamanter.
- Det här har jag inte provat. - Nej, det har ingen.
- Ingen har haft det! - Okej, jag är redo.
- Iväg med handväskan. - Skit i Chanel, jag vill ha diamanter!
- Med mig har man alltid roligt. - Eller hur?
- Jag är som ett barn i en godisbutik. - Ja, vi är i diamantbutiken nu.
- Får vi behålla det här? - Nej.
Om vi får huset sålt?
När man säljer ett objekt är det bra att sticka ut och synas.
Att prova diamanthalsband innan visningen
gör att man får en kaxig attityd.
- Hur ser jag ut? - Som om du bor här.
- Ja. - Perfekt!
Diamanterna ingår inte i huset, men allt är förhandlingsbart.
Se er omkring, njut av diamanterna och säg till om ni har några frågor.
- Jag messar om ett par dagar. - "Jag går nu."
Jag har väktare här som håller koll på oss.
- Tackla mig inte. - Få se vad vi kan hitta på för bus.
Diamantbehåar!
Den här presentationen...
- Pax för den röda. - Jag kan ta vilken som.
- Hejsan... - Herregud. Det här är otroligt.
Kanske att jag får i brösten här. Jag tror det.
Det här är helt otroligt.
Eller?
En diamantbehå är nåt jag har drömt om i hela mitt liv.
Om Jason lät mig komma till jobbet i diamantbehå, skulle jag ha det varje dag.
Jag skulle kunna göra affärer med den är utsikten.
I den behån?
Jason älskar provision.
"Ha på dig vad du vill, Emma, bara du tar hem provisionen."
- Amanda! - Ja?
- Jag trycker på diamanten, så kommer hon. - Perfektion tar tid. Ta det lugnt.
Jag är kär i dig!
- Har ni sett övervåningen? - Nej.
Balkongen sträcker sig längs hela våningen. Vi går och tittar.
Det är så fint.
- Men vänta... - Har det här varit en bank?
Det ser ut så, men det är en miljövänlig, luftdriven hiss.
Funkar den?
- Vill du pröva? Det tar tre sekunder. - Nej...
Kom igen, Emma.
Var inte rädd. Den är genomskinlig, så om du fastnar ser du oss.
Då kan jag titta på er när jag har panikångest.
Jag är rädd för hissar, så...
- Rädd för hissar? - Menar du det?
- Den åker så snabbt! - Hej då!
Du vet tjejen som försvinner i ett rör i Kalle och chokladfabriken ...
Hej då, Emma! Älskar dig!
- Hon lever, för hon har diamanterna. - Jag är ute! Jag lever!
- Jag är uppe! Den gick snabbare än väntat. - Ja, du bara flög upp.
- Det här är primärsviten. - Vilken balkong!
Det finns öppen spis, tv och himmelsäng...
Det är badrum på båda sidor.
Det här är det största, med en vacker klädkammare med automatisk belysning.
Och vilken utsikt!
Se er omkring och säg till om ni behöver hjälp.
Hej då.
- Då så... Då var vi hemma. - Ja, eller hur?
Det är så fridfullt och vackert.
Jag älskar huset, avskildheten... Allting. Och Amanda!
Hon är härlig. Hon vore en mycket bättre rekrytering än Cassandra.
Det är skumt att Chelsea äter lunch med Nicole och Cassandra.
Ja, vad hände där? Jag fattar inte.
Chelsea och Cassandra, visst, men var kom Nicole in i bilden?
Det känns väldigt mycket "vi mot dem". Och varsågoda, för det vinner de aldrig.
Jag vet inte ens varför vi pratar om Cassandra.
Jag trodde att jag skulle slippa henne efter Cabo,
men det förvånar mig inte att Chelsea försöker rekrytera henne.
Hon behöver lakejer.
När du gick från stranden så pratade Cassandra med oss en stund.
Hon verkade supertrevlig.
Hon fick det att framstå som om ni var vänner.
Jag träffade henne bara lite, men Chelsea älskar henne.
Jag behöver inga nya vänner som berättar för mig om mitt eget liv.
Det kändes olustigt.
Kan det vara så att hon bara beundrar dig?
"Du är ett fan!"
- Det är en komplimang. - Då kunde hon visa det annorlunda.
Det är viktigt hur man uttrycker sig.
När jag har gjort mig en uppfattning om nån så rubbas den sällan.
Vi har nog som det är.
Jag har bråkat med Chelsea ända sen jag kom hit, så jag behöver inte...
Jag vet, men det var bra att ni slöt fred.
Ja, men se på henne nu. Är det inte märkligt?
Hon tar hon in Cassandra, de äter lunch...
- Okej, jag medger att det är skumt. - Det är skumt.
Jag gillar inte sånt.
Undertexter: Martina Nordkvist