Når det gjelder forretninger, kjemper jeg for hver dollar.
Jeg har vært et år i O-gruppen, og akkurat som Jason
prøver jeg å utvide imperiet mitt, og lommeboken.
Ring meg senere, vi må få ut disken.
Vi må vite om kjøperens megler godtar kortere betingelser.
Vi må få ut disken, så ring meg senere.
- Hei, travle mann. - Hvordan går det? Godt å se deg.
- Skal du hjelpe meg å vaske? - Det vet jeg ikke. Men jeg kan sende noen.
Det sier jeg ja takk til.
- Ok, flott. - Ja.
- Det ser bra ut. - Det begynner å ligne noe.
- Jeg liker baren. - Viola-marmor.
De lilla feltene er typisk viola-marmor. Det viktigste er at vi får mer plass.
Dette er nesten dobbelt så stort som det forrige.
Blir det ferdig til festen? Eller...
Det må det bli. Det kommer hundrevis av folk.
Men du kom nok ikke for å sjekke kontoret. Hva står på?
Jeg savnet deg.
Nei, jeg ville faktisk snakke med deg. Husker du klienten min Saweetie?
- Det er som en privat liten by. - Ja.
- En liten oase. - Det liker jeg.
Men plantene vil skru opp vannregningen.
Vi har sett mye. Det første huset funket ikke grunnet vilkårene,
men nå er vi veldig nær å legge inn et bud på et annet.
Derfor kommer jeg, for det fikk meg til å tenke på provisjonen.
I forrige firma hadde jeg 90-10. Så jeg er ikke fornøyd med denne delingen.
Og det føles bare ikke bra,
for jeg vet at jeg taper mye mer enn jeg ville gjort et annet sted.
Alle meglerne her har lik andel.
Alle? Hva med Mary?
Alle meglerne på dette kontoret har lik andel,
samt Newport Beach og Cabo San Lucas.
Og de fleste av de dem kunne fått 90-10 et annet sted.
Men de velger å være her.
Før jeg begynte i O-gruppen, fikk jeg 90 % av provisjonen.
Jason tar en mye større prosentandel,
og det påvirker inntekten min, som igjen forsørger sønnen min.
Selv om jeg er "nyere" i eiendomsbransjen, så føler jeg...
Mitt første salg var på 17,5. Jeg har store klienter. Kjendisklienter.
Jeg bidrar mye, og jeg vil ikke tape penger.
Ja, Oppenheim-gruppen tar større prosentandel enn andre meglerhus.
Vi er ikke et typisk meglerhus. Vi tilbyr flere tjenester.
Jeg hjelper dere med oppdragene. Meglerne våre støtter hverandre.
- Gjør de? - Ja.
På toppen av alt annet prøver Chelsea å ødelegge for meg.
Hun vil ødelegge forretningene mine, forholdet til de andre jentene.
Det er idiotisk og helt unødvendig.
Jeg visste ikke at du og Chelsea skurret sånn.
Det er idiotisk.
Jeg vil ikke at firmaet mister deg på grunn av en av de andre meglerne.
Jeg vil beholde deg, men provisjonen kan ikke forhandles.
Jeg er lei. Jeg styrer showet selv.
Jeg har mine egne klienter, jeg har bygget meg opp alene.
Jeg vil ikke tjene penger for et firma når jeg kan tjene mye mer et annet sted.
I tillegg prøver Chelsea å sabotere meg.
Jeg fortjener mer penger for å utstå all dritten fra henne.
Jeg vet ikke om jeg kan godta det.
Jeg kan ikke si fra meg så mye penger. For det er snakk om mye.
Jeg tror du vil lykkes bedre i Oppenheim-gruppen
med 80-20 enn med 90-10 andre steder.
Når du begynner å være en ressurs for meg og firmaet,
så vil jeg gi deg oppdrag som du ellers ikke...
- Være en ressurs hvordan? - Slik de andre damene er.
Du gir dem oppdrag før meg.
Fordi du må tjene penger før jeg gir deg penger.
Så du knebler meg og kaster meg uti bassenget og ber meg svømme?
Jeg vil ikke gi deg 50 000 og håpe at du tjener dem inn.
- Jeg driver et firma. - Jeg vet det.
Du må produsere, og når du begynner å gjøre det,
gir jeg deg oppdrag.
Men jeg har mine egne klienter.
Fra et annet firma. Jeg har ikke tjent noe på dem.
Jeg vil gi deg oppdrag når du begynner å produsere.
Men provisjonsandelen vil ikke endre seg.
Det må du enten godta...
Jeg vet ikke om jeg kan godta det.
Så jeg tror jeg drar hjem, og jeg vet ikke om dette er noe for meg.
- Ok. - Greit.
- Jeg håper vi ses på festen. - Kanskje.
- Så fint det er her! - Hei.
Jeg har måttet håndtere mye stress i det siste,
så jeg prøver å komme meg tilbake til den vanlige jobbhverdagen.
I dag skal jeg se på en bolig for en av klientene mine.
3 SOVEROM - 5 BAD - 485 KVADRATMETER
Dette er en omhyggelig designet bolig rett over Sunset Strip.
Chateau Marmont ligger rett over gaten, et ikonisk Hollywood-hotell.
Og alle som betyr noe, har bodd på Chateau Marmont.
Det er kjempefint her.
Jeg har kledd meg for å matche stilen til huset.
Det føles veldig asiatisk.
- Eklektisk. - Ja.
Jeg elsker disse dørene.
- Går det bra? - Egentlig ikke.
Chrishell og jeg tekstet mye frem og tilbake i går.
- Gjorde dere? - Men det løste ingenting.
Hun føler at jeg fremstilte henne dårlig og dolket henne i ryggen.
Jeg sa unnskyld for at jeg fikk henne til å føle det.
Hun er ikke glad. Hun sa at jeg var en dårlig venn.
Jeg trodde vi hadde lagt det bak oss, men tydeligvis ikke.
Jeg tenkte jeg ville få jobben tilbake, at hun ville se at det var kjipt gjort,
men det gjorde jeg ikke, så vennskapet vårt henger i en tynn tråd.
Konflikter med Chrishell løser seg ikke over natten.
Det blir ikke bedre, det blir det bare verre.
Men alle sa det samme.
Det var bare jeg som ringte henne og uttrykte det jeg mente.
Og nå går hun løs på meg.
Jeg forstår bare ikke hvordan det har endt slik.
Vi pleide å være en sammensveiset gruppe. Hva er det egentlig som skjer?
Det er ulike klikker. Ingen kommer overens.
- Vi er ikke en familie lenger. - Nei. Familien er splittet.
- Jeg føler at jeg har mistet en god venn. - Ja.
Først var jeg sint, men jeg har innsett at jeg egentlig bare er veldig trist.
Det er tøft.
Det er noe dritt.
- Dette kan ikke fortsette. - Hun tenker visst ikke å gi seg.
- Hei, folkens. - Hei, kjære.
- Velkommen. - Hei.
Jason, dette er den vakre Cassandra.
- Hyggelig å endelig møte deg. - I like måte.
Takk for at dere kom.
Jeg har snakket mye om Cassandra. Er dette ditt oppdrag?
Jeg blir vurdert som en av meglerne for oppdraget.
5 SOVEROM - 8 BAD - 675 KVADRATMETER
PRISANTYDNING - IKKE BESTEMT
Den lå ute, men så fjernet de den, og nå intervjuer de aktuelle meglere.
- Ok. - Og jeg er en av dem.
Hva lå den ute for?
- Den lå ute til 37 millioner. - Ok.
Vi har fem soverom og åtte bad i hovedhuset,
samt to soverom og bad i gjestehuset.
Det er fire mål med flat tomt, som dere ser her,
men det dere ikke kan se, er enda fire mål
med en vill, vakker og helt unik japansk hage.
Huset har også bibliotek, kontor, en vinkjeller og et lite spillrom.
Jeg vet at prisen er høy.
Det jeg håpet på, var å la dere se på huset,
så kan dere si hva dere tenker om pris,
og om dere har troen på det, kan vi eventuelt ta oppdraget sammen.
- Ja. Men jeg kommer til å være ærlig. - Ja, vær så snill.
Derfor liker jeg Cassandra.
Ikke bare viser hun oss et vakkert hus, hun vil også dele oppdraget med oss.
En smart måte å få en meglers oppmerksomhet på.
Det er noe jeg kunne gjort selv. Smart tenkt, søta.
- La meg vise dere rundt. - Gjerne.
Kom igjen.
Her er spisestuen, med utsikt til bassenget.
Du store min.
Ser dere hvordan kjøkkenet åpnes av det naturlige lyset?
Veldig tradisjonell løsning. Adskilt fra huset.
Dette er hovedsoverommet.
"Hennes" bad er utrolig.
- Veldig flott bad. - Ja, er det ikke vakkert?
Jøsses. Dette er enhver kvinnes drøm,
for naturlig lys er uvurderlig når du sminker deg.
Jeg elsker badekaret. Det er overpriset, men veldig vakkert.
Jeg liker huset, men jeg vil si at det er verdt rundt 25-29.
Akkurat.
Problemet med selgerne er at de prissetter målene med tomt.
Den flate delen av tomten ville jeg vurdert til tolv millioner.
Men hagen, den skrånende tomten, er nok maks verdt et par millioner.
Jeg kunne vært interessert i oppdraget, men kun om vi tar det til 29 995 000.
- Det bør ikke legges ut høyere. - Jeg skjønner.
Gjerne fortell litt om deg selv.
Faktisk sjekket jeg deg på Instagram.
- Vi har 50 eller 60 felles venner. - Har vi?
- Og jeg har også en tvilling. - Enegget eller toegget?
- Toegget. Er dere enegget? - Ja.
- Veldig. - Å, jøss!
- Hvem kom først ut? - Jeg.
- Og du? - Ja, jeg også.
Nydelig!
Jeg respekterer Chelseas synspunkt,
men konflikten mellom Bre og Cassandra påvirker en ansettelse av Cassandra.
Jeg sier ikke at det er avgjørende, men det veier tungt for avgjørelsen min.
Så jeg vet ikke.
Hyggelig.
Jeg åpner et nytt kontor, om du vil komme på åpningsfesten.
Ved siden av det gamle.
- Det er bare å komme. - Gjerne.
- Så gøy. - Jeg sender deg mer info.
- Gi meg beskjed. - Vi må stikke.
- Vi har knapt fått snakket sammen. - Jeg kan gi deg skyss.
- Sikker? - Ja.
- Er det greit? - Ja.
Jeg er ferdig på kontoret.
- Ok. Ha det. - Ha det.
- Da ses vi på festen. - Ja, vi ses snart.
Det lover godt at han inviterte deg til åpningen av det nye kontoret.
Det betyr at du har en fot innafor.
- Jeg tekster deg. - Vi kommer til å få det kjempemoro.
Jeg nevnte deg på kontoret.
Jeg fortalte at vi møttes, at du ville bli en ressurs for O-gruppen.
Takk, vennen.
Og Nicole sa at hun var der også.
Og folk virket positive, bortsett fra Bre, selvsagt.
Men jeg forstår ikke helt gnisningene mellom deg og henne.
Hun misliker meg tydeligvis.
- Jeg tror hun har vært sånn med andre. - Det er ikke bare meg...
Det er ikke bare deg hun har behandlet slik.
Hun er hard på utsiden, men ikke myk på innsiden.
Kanskje hun er hard på innsiden også.
Ja.
Etter at venner av meg ble bedre kjent med henne,
tenkte jeg: "Du er jammen litt av en kjerring."
Jeg er ferdig med Bre.
Jeg forstår ikke hva folk ser i henne, og jeg føler at jeg har blitt skjøvet ut.
Så jeg elsker Cassandra fordi hun og Bre ikke går overens.
Jeg ser stort potensial i deg.
Vi ville bli et flott team. Vi ville skape mye trøbbel.
DAGEN FOR ÅPNINGSFESTEN
Vi har en time på oss.
- Vi møtes her i smoking om en time. - Jepp.
Kan jeg si "hva sa jeg"? Se på dette stedet.
- Du kan si det om en time. - Dæven. Vi er nesten i mål.
- Bra jobba. - Takk.
- Ok. - Vil du velge et par sko?
Vil du at skoene og tilbehøret skal matche?
Ja.
Tilbehøret ditt er sølv.
Gifteringen min.
Jeg har min.
Vi gjorde det.
Vi har giftet oss!
Vi hoppet på flyet til Vegas og fikk Elvis til å vie oss.
Vi gadd ikke å bruke tid på å gjøre det formelt.
Det spiller ingen rolle, vi vet hva det betyr for oss.
Men fremtiden er veldig lys for oss, og jeg kunne ikke vært gladere.
- Jeg tok nettopp på lipgloss. - Jeg vil ha lipgloss, konepone.
Jeg elsker at du kaller meg det. Det er søtt.
- Bare ikke kall meg det på festen. - Etter et par drinker, kanskje.
Dette er kona mi!
Ikke ennå. Vi forteller det snart. Kanskje.
Med alt som foregår,
vil jeg sørge for å skille mellom jobben og privatlivet.
Vi forteller det når vi er klare.
Jeg må bare få orden på jobbdelen også, og da kan jeg kanskje ha alt sammen.
- Du ser kjempebra ut. - Takk.
Ok, sko.
Sånn, ja. Jeg skal bare slenge på meg disse.
Gleder du deg til i kveld?
- Ja. Hvordan føler du deg? - Vel, det føles jo litt merkelig.
JASONS KJÆRESTE
Sist jeg så Chrishell, sa hun ikke engang hei.
Det er slem oppførsel som jeg ikke forstår,
men kanskje jeg burde snakke med henne.
Tanken på at dere skal snakke sammen, stresser meg.
Jeg vil ikke ha noe drama i kveld, jeg vil bare ha en hyggelig fest.
- Alle klientene og meglerne kommer. - Jeg vet det.
Det er ikke så viktig.
Hvis det er viktig for deg, skal jeg snakke med henne,
ellers lar jeg det ligge.
Det er greit for meg at dere ikke snakker sammen.
- For det er så mye som skjer i kveld. - Jeg vet det.
Det har vært mye, og bare tanken på dere to i samme rom stresser meg.
Ja, det er greit.
Ålreit. Sko.
- Gleder du deg til Paris? - Ja.
- Det blir veldig romantisk, ikke sant? Ja. - Stroppen skal under.
Det blir moro.
Jeg gleder meg til å gå ut og å introdusere deg for vennene mine.
Du vil storkose deg.
- Jeg vil gå ut hver kveld. - Bør jeg forvente noe i Paris?
Du rødmer.
Jeg tuller.
- Jeg har nok å tenke på. - Jeg vet det.
Min første Oppenheim-fest.
Jeg er nervøs.
Det går bra.
Ja. Jeg er glad for at du blir med.
Jeg vil alltid komme når du trenger meg et sted.
Jeg er litt stressa, for det er første gang jeg ser Amanza,
og jeg vil bare få det overstått, for jeg hater å ha...
- Ja. - ...konflikt med noen jeg elsker.
Det ordner seg. Jeg er der når du trenger meg.
Takk, mannekona mi.
Konepone.
Skal vi dra? Er du klar?
Ålreit. Ja.
Kom ned, nå. La oss bli ferdige.
Fasaden ser forferdelig ut. Vi trenger en kost. Rett foran kontoret.
- Hva skjer? - Jeg kommer.
- Hvorfor dro dere før det var ferdig? - Det går bra. Ro deg ned.
- Dette går fint. - Vi trenger en stor kost.
- Én person med en stor kost. - Kan du finne et kost?
- Det er alt. - Jeg tar meg av det.
Flytt dere, folkens.
Du er den første som kommer. Gratulerer.
Gå inn. Få dem inn, Jay.
Ta litt på meg også. Få denne møkka av meg.
Jason la sjelen sin i dette prosjektet, og han lyktes 150 % prosent.
Romain har jobbet fram til siste sekund,
og jeg ba ham dra hjem, dusje og komme seg tilbake hit,
så vi kan nyte arbeidet hans.
- Dette føles som en privat klubb. - Ja. Som Soho House.
Ja. Men mye bedre enn Soho House.
- Hva synes du? - Det ser fantastisk ut.
- Ja? - Ja. Får jeg mannen min tilbake nå?
- Ja. - Det lukter fortsatt maling.
- Vi tok ned stillaset for en time siden. - Helt uvirkelig.
Herregud, se der. Er det den dere brukte 100 000 dollar på?
- Syttifem. - Helt uvirkelig.
- Ja! - Ja!
- Mogul! - Ja!
- Brett var imot shuffleboardet. - Jeg var imot å betale 40 000 for det.
Hundre for biljardbordet, shuffleboardet og dart-tavla.
Forresten, dere...
- Ja? - Den opprinnelige gjengen.
Ja!
Denne gjengen har gjort livet mitt bedre.
Lidenskapen min for eiendom
har gitt meg venner som har blitt familie. Det er det dette handler om.
- OG-familien. Elsker dere. - Elsker dere.
MEGLERE I O-GRUPPEN
- Hei, min skjønne. - Jøss.
Dette er storslagent.
Du store!
- Hei. - Du er stilig.
- Du ser også bra ut. - Veldig bra.
Se på deg med Prada-bolo.
Det føles ikke som et kontor, mer som en nattklubb.
- Er kontoret deres like fint? - Dette er finere.
MEGLER, O-GRUPPEN OC
- Hei! - Hvordan går det?
Jøss.
Hei.
Jøsses!
Der er bjella di.
Herregud, bjella, ja!
Hei.
Har du snakket med Chrishell?
Ja da. Masse. I går var vel sist...
- Vil du lese det? - Ja, får jeg?
Hvor begynner man?
Herregud. Kjære vene. Hæ?
Jeg forstår ingenting. Jeg dreit meg ut i Cabo.
Det sa jeg til henne.
Jeg sa unnskyld, og nå ber hun meg slutte å leke offer.
- Hun sier at jeg er en dårlig venn. - Kan jeg være ærlig?
Jeg trodde ikke at det ville eskalere sånn.
Ikke jeg heller.
Du skjelver og er opprørt. Jeg forstår deg.
Jeg har hatt det sånn etter Cabo.
- Hei! - Hvordan går det?
- Gratulerer. Helt utrolig. - Gratulerer til oss.
- Hei, min skjønne. - Gratulerer, for et heftig sted.
Tusen takk.
- Jeg gleder meg til dere får se alt. - Helt vilt.
Jeg tar gjerne en, takk.
- Crème fraîche. - Er det kaviar?
Ja.
- Herregud, hei. - Hei.
Vi må komme hit hver dag!
Det er veldig vakkert. Og jeg elsker fargen.
Jeg vil bare flytte inn.
Folkens, kan alle sammen...
Det var altfor høyt.
Tusen takk, folkens.
- Brett skal få begynne. - Flott.
Vi åpnet kontor ti meter unna for ti år siden.
Dette kontoret representerer en ny fase for Oppenheim-gruppen.
Det er kulminasjonen av ti år med stor suksess.
Og hvis dere ser på teamet vi har satt sammen,
ser på dette kontoret, så vil alle meglerhus i USA
forstå at de ikke kan kødde med oss.
Det er et faktum.
Vi har bygget det for dere,
og jeg håper dere blir her helt til deres død.
Av naturlige årsaker, hva?
Av å jobbe for hardt.
- Takk. - Takk, jeg elsker dere.
Vi er kanskje en dysfunksjonell familie,
men vi er like fullt en familie, og jeg elsker dere alle.
Dette er et av mitt livs største øyeblikk.
Denne buketten er fra alle som jobber her.
Bare trekk ut dette.
Det ser litt krøllete ut, men det et bilde av kontoret for ti år siden.
Dagen Jason tok meg med for å vise meg stedet de hadde kjøpt,
som de skulle gjøre om til meglerkontor, og i dag står vi her.
Ja, vi er en familie. Tusen takk.
Jeg var ikke engang megler på det bildet.
Amanza kom innom kontoret hver dag.
Til slutt spurte hun om å bli megler, og jeg sa: "Du er her jo alltid uansett."
- Takk. Dere er fantastiske. - Jeg elsker denne familien. Takk.
Jason investerer alltid
ikke bare i seg selv, men i alle i meglerhuset.
Og jeg gleder meg til å se hva det neste blir.
Og forresten, Lou, så vil jeg takke kjæresten min for all støtten.
Og nei, jeg skal ikke fri nå, men jeg elsker deg.
Ok, folkens, festen er i gang!
MEGLER I O-GRUPPEN OC
Herregud.
- Kast den! - Klar?
Hun tok den!
- Gratulerer. Det ser fantastisk ut. - Jeg er bare glad du er her.
- Ja, selvsagt... - Dette er vårt nye kontor.
- Vi bygget dette sammen. - Jeg ville aldri gått glipp av det.
Kleine middager klarer jeg meg uten.
- Men selvsagt kommer jeg på åpningen. - Takk.
- Greit? - Greit.
- Hei, kjære. - Står til?
Bra.
MEGLER I O-GRUPPEN OC
- Vennen! - Hei, vennen.
Du er så vakker i kveld.
- Du ser nydelig ut. - Hvordan går det?
Vaktene fikk ikke bildet av forfølgeren,
og nå har hun tvunget seg inn på åpningsfesten vår
og leter nok etter meg.
Hva må jeg gjøre for å få deg inn i O-gruppen? Dette er kontoret vårt.
La oss krysse fingrene for at vi får det 40-millionersoppdraget.
Krysser fingrene.
Jeg ville bare si hei.
- Hei. Hvordan går det? - Bra.
Jeg vil bare ikke ha dårlig stemning.
- Hva? - Jeg vil ikke ha dårlig stemning.
Å ja, ok. Ja visst.
Vi trenger ikke snakke, jeg ville bare si hei.
- Godt å se deg. - Deg også.
Kom, så går vi.
- Hei. - Hei.
Vil du snakke litt?
Gjennom buskene eller bak buskene?
- Det er litt ustøtt, men... - Det er vi også, så det er greit.
- Hei. - Hei.
Jeg vil ikke krangle med deg. Jeg elsker deg jo.
Det setter jeg pris på.
Hvis vi kan starte samtalen med det som utgangspunkt, så trenger kanskje ikke...
Jeg har ingen ammunisjon igjen. Jeg skal lytte til deg.
Jeg føler at alt jeg har hatt å si, har jeg fått ut gjennom tekstmeldinger.
Jeg sa unnskyld. Jeg innrømmet skyld. Jeg...
Jeg har også bedt om unnskyldning.
Men vi har ikke sett hverandre. Jeg har ikke fått sagt mitt.
Du kunne tatt telefonen i går da jeg sa: "Svar. Jeg er hjemme."
Men jeg var ikke det.
Selv om det passer for deg, passer det ikke alltid for meg.
Det er så frustrerende.
Vi trenger ikke å gjøre dette.
- Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre nå. - Ikke jeg heller. Vi er her. Det...
Dette er første gang vi treffes. Jeg har hørt mye av det du har sagt,
du har sikkert også hørt ting. Jeg vil heller snakke direkte
enn å kommunisere via meldinger
eller "den personen har fortalt meg ditt og datt".
Hva er hovedproblemet? Hvorfor er du sint?
- Du kalte meg en dårlig venn... - Vel, du har vært en dårlig venn.
Du er sint fordi jeg ikke kom i middagen.
Men om jeg ikke vil komme for å beskytte meg selv, så er det greit.
Ja, jeg var sint, det var alle,
på grunn av reaksjonen din, som vi ikke visste årsaken til da.
- Skjønner du? - Det føltes som et angrep.
Og jeg var ikke mentalt rustet til å stå imot et angrep der og da.
Jeg håper du forstår hvorfor jeg ikke kom.
Jeg forstår det veldig godt, for ironisk nok, for et par dager siden,
tenkte jeg: "Faen, nå blir jeg nødt til å spise hatten min."
Jeg valgte å ikke dra til kontoret, fordi jeg ikke var mentalt sterk nok.
Det hadde ingenting med deg eller kontoret å gjøre.
Og jeg visste at jeg kom til å få høre det.
Er jeg reaktiv? Du kjenner meg godt nok til å vite det. Jeg er ikke stolt av det.
Jeg blir lei meg og fyrer meg opp,
og jeg blir såret, for jeg slipper ikke mange inn.
Du vet det, og du jobber med det. Jeg har ikke... "Ja, hun var reaktiv."
Jeg kan ikke bli sint på noen som jobber med egne problemer.
Jeg syns ikke du er en kjip person. Jeg har ikke hat i hjertet.
Jeg har ikke...
Da jeg så G i kveld, begynte jeg nesten å gråte,
for jeg har mistet to mennesker.
Teamet til G tok avgjørelsen også.
Jeg forstår, for G er partneren din.
Selvsagt vil de, du vet...
Men det føltes som om du tok fra meg jobben for å straffe meg.
Og det trigget meg. Jeg tenkte: "Faen ta dette. Dette suger."
Ok.
Dette har nok fått fram dårlige øyeblikk i oss begge.
Jeg har oppført meg dårlig.
Jeg beklager om jeg overreagerte.
- Jeg ble såret. - Jeg har vært kjempelei meg.
Jeg har aldri vært så fortvilet over en konflikt med en venn før.
Samme her.
- Og jeg er lei for det. - Jeg også.
Og jeg har ikke drukket i hele kveld
for å ikke ende opp som en emosjonell katastrofe
hulkende i et hjørne.
Men nå vil jeg gjerne ta en drink med deg.
Elsker deg.
- Nå følte jeg en stor byrde bare... - Jeg også.
- Har du hilst på noen av de andre? - Ja, jeg hilste på Chrishell og Emma.
- Jeg har ikke hilst på Bre. - Hva?
- Sa hun hei til deg? - Nei.
Hun later som hun ikke kjenner meg.
- La oss gå og si hei. - Er du sikker? Jeg vet ikke.
Jeg vet ikke om det er så lurt.
- Hei, folkens. - Hvordan går det?
- Jeg kan ikke sitte i kjolen. - Ikke jeg heller. Helt jævla...
- Jeg prøver å gjemme den. - Skjønner.
Ja, bare...
Hvordan har damene det?
- Kjempebra. - Jeg er sliten.
Jeg har en nyfødt. Jeg er sulten.
- Når skal vi slutte å kalle Leggie nyfødt? - Aldri.
Jeg er helt utslitt. Jeg har to nyfødte.
Han er ni måneder, ikke to og fire år.
Jeg vet at du og Cassandra fikk en humpete start.
Jeg forstår ikke holdningen din, Bre.
- Det er sånn jeg er. - Jeg skjønner ikke hvorfor.
Hvorfor er du så opptatt av at vi er venner?
Jeg prøver ikke å være vennen din. Bare slutt å være en hurpe.
Jeg kan være en hurpe om jeg vil. Hva skal du gjøre med det? Ikke en dritt.
Skal vi snakke forretninger?
Jeg kjenner folk som ikke har mye pent å si om deg.
Jaså? Hvem da? Fortell.
Du ter deg som om jeg er ute etter deg. Det kalles manerer.
Jeg trenger ikke manerer. Jeg gjør hva faen jeg vil.
Ok. Vi får se hvor langt du kommer med det.
Men omdømme er alt, kjære.
Ikke kall meg "kjære".
Ok, dere, slutt! Kutt ut dramaet.
- Hvorfor tvinger du henne på meg? - Cassandra, jeg trenger deg her.
Jeg tror at grunnen til den dårlige kjemien mellom dere,
er at du er mer som meg.
Du åpner med respekt og vennlighet. Sånn er jeg, med alle.
Men du er ikke sånn.
Du er en veldig lukket person når man møter deg.
Det handler om hvordan man svarer i et profesjonelt miljø.
Jeg trenger ikke å svare.
Jeg tar ikke imot råd fra to falske kjerringer.
Chelsea driver en heksejakt på meg. Jeg er ferdig med dritten hennes.
Og hun kan bare pelle seg til helvete, for nå er hanskene av.
- Du gjør din greie, jeg gjør min greie. - Jeg sier ikke...
- Hvorfor må jeg følge dine regler? - Du må ikke det!
Greia di med å være så konfronterende og mistenksom, er så unødvendig.
- Konfronterende? - Du tror du er i krig med alle.
- Fordi jeg ikke vil være venner? - Ingen er ute etter deg.
Du er ikke psykologen min.
- Bare fordi jeg er hyggelig, er jeg ikke... - Du satte deg her og angrep meg.
Jeg satt her og plaget ingen da du satte deg og sa at jeg hater deg.
- Jeg vil bare ikke være vennen din. - Det ligger i din natur å være defensiv.
Er jeg defensiv fordi jeg ikke vil være venner?
- Nei, Bre. - Du er splitter pine gal.
Jeg henter meg en drink.
- Ok, hva er problemet? - Jeg har ikke noe problem!
Hun er en psyko-kjerring som satte seg med og begynte å bjeffe.
Jeg driter i henne.
Det er greit, men i det øyeblikket jeg kom med henne, gikk du i forsvar.
Jeg likte ikke måten hun nærmet seg på. Det har jeg gjort klart.
Måten hun henvendte seg på og sa ting om meg, satte meg ut.
Jeg er ikke en vennlig kjerring. Det har jeg aldri vært.
Jeg er ikke som deg. "Hei, så hyggelig å møte deg, la oss ta en drink sammen!"
Jeg er ikke sånn. Jeg trenger ikke å være sånn.
Jeg vil ikke tvinges til å være på en bestemt måte fordi alle andre er sånn.
Skal jeg be deg om å ikke være den du er?
Du kan ikke be meg være en jeg ikke er,
og forvente at jeg passer inn i den teite boksen din
og er hyggelig mot fremmede.
Men kunne det ikke være et vendepunkt å si:
"Vet du hva? Faen heller." Hvorfor ikke bare være hyggelig mot folk?
Du tar henne med hit for å starte mer konflikt,
hun langer ut mot meg, og jeg skal bare bøye nakken?
- Aldri i livet. - Det jeg ville gjort...
Jeg er ikke deg.
Jeg er ikke deg. Jeg er ikke henne. Jeg er ingen av de andre her. Jeg er meg.
Jeg er lei av denne faenskapen. Kødder du?
Jeg har fått nok av faenskapen. Jeg er drittlei.
- Hva er galt? - Faen ta dette.
- Faen ta dette. Faen ta dette kontoret. - Hva skjer?
Hva skjer?
- Jeg holdt på å fly på henne. - Dæven.
- Faen ta dem. - Var Chelsea en hurpe?
Bruk balsam, Cassandra, klipp de flisete tuppene,
og få deg noen øyenvipper, din gørrkjedelige kjerring.
Vi må ringe i bjella sammen! I Chrishell-stil.
- Ok? - Ok.
For det nye kontoret! Og mange nye oppdrag.
For blanke ark, folkens.
Vil hun angripe meg? Jeg skal faen meg ta dem alle.
- Ja! - Ja!
Tekst: Marie Wisur Lofthus