CHRISHELLIN DŮM
GRACIE CHRISHELLIN PES
- Dáváte do vody led? - Přesně tak.
Těšíte se?
- Ne! - Ne?
Jdu se podívat, jestli je zaplá vířivka.
- Tak jo. - Bože.
Ahoj.
Ahoj!
- Suverénně jsem vešla. - No jasně.
- Chyběla jsi mi. - Ty mně taky.
- Mimochodem, co je tohle? - Co?
Nechala jsem se překecat a dovolila jsem Bre vzít sem ledové bazénky.
- Dobrý den. - Dobrý den.
Na stupnici od jedné do deseti
se těším tak na minus nula, což je teplota té vody.
- Děláte to poprvé? - Poprvé a naposled.
- Chápu. - Bude se ti to líbit.
Snižuje to záněty, takže je to super pro tělo.
- Aha. - Ale taky pro psychiku.
Zvýší se vám o 200 % dopamin
a vylezete ven jako vyměněná. Bude vám skvěle.
Po zbytek dne budete ve skvělé náladě.
Doufám, že když jsem se od Bre nechala přemluvit k tomuhle,
možná se nechá přemluvit k tomu, aby se vrátila do kanceláře.
Jak dlouho tam zůstáváš?
Jednu až tři minuty.
To jako vážně? Co?
Myslela jsem, že člověk hned vyleze.
Uvidíš, že to bude v pohodě.
- Jo. - Přísahám.
To říkají všichni, co jsou v sektě.
Brečíš na špatném hrobě, protože…
Není to tak hrozné.
Jestli to udělám, musíš se vrátit do kanceláře.
Určitě jste zažila horší věci. Tohle vás nabudí…
Chodila jsi s Jasonem.
Myslím, že tohle zvládneš.
- No, patřil k těm lepším… - To dáš.
- Neboj se. - Jo.
Jdeme se svlíkat? Potřebujeme hudbu.
Do čeho jsem se to uvrtala?
- Musím přemýšlet o vířivce. - Je to v pohodě.
Připravená?
- To nedám! - Dáš.
- Tři, dva, jedna. - Tak jo.
- Dovnitř! - Ne!
Jo. Až dovnitř. Výdech.
Namočte se celá. No tak, to dáte.
Pěkně dovnitř. To dáte.
- Dělej, Chrishell! - To dáte.
To je ono, Chrishell.
Když v tom sedím, na nic nemyslím.
To je na otužování to nejlepší. Myslím jen na to, jaká je mi zima.
Jinak mám prázdnou hlavu.
- To je… - Bre.
Okamžitě si namoč prsa.
- Jsem tam! - To dáš.
Těším se, až se vrátíš do kanceláře.
To dáš.
Je to hrůza.
Můžeme jít do vířivky? Zvládly jsem to. Pecka!
Představte si, že vás skoro srazil autobus.
Asi z toho člověk vyleze nabuzený, protože neumřel.
Je to stejné.
- Jak dlouho? - Čtyřicet pět sekund.
Říkala jsem ti to! Představ si teplejší vodu.
Tak jo.
- Je drsná. - Jsi chladnokrevná.
Proto mě tyhle holky nerozhází.
- Jsou to tři minuty. - Tak jo.
Bože. Uvidíme, jestli můžu chodit.
- Ty jo. Hezky pomalu. - Tak jo.
Ty máš břišáky!
Ahoj, miláčku.
Ahoj.
- Děkuju! - Maličké pusinky.
- Gracie! - Tak zatím.
No teda, jsi vážně hustá.
Hele, jakmile tam sedíš a nemyslíš na to,
přestaneš to vnímat.
Nemohla jsem se soustředit.
- Jo. - Protože mozek dělá…
Vůbec neví, co se děje. Jen křičí, ať vylezeš ven.
Jo, studí to.
Když jsme u meditace,
přijde mi, že v minulosti v kanceláři nastaly chvíle,
kdy by sis radši asi zameditovala.
Nevím, jak to teď máš s Chelsea,
ale fakt doufám, že se vrátíš.
Hele…
neříkám, že jí nedám šanci,
ale asi bych na to nespoléhala.
Uvidíme. Nemám ráda faleš.
- Pomlouvání lidí. - Když se nevrátíš, neposoudíš to.
Fakt?
Párkrát jsem se s Chelsea potkala na nějakých akcích
a zdá se, že se pokouší být přátelská,
ale já jí na to neskočím.
Nemám problém jí odpustit a přenést se přes to,
ale rozhodně z nás nikdy nebudou kámošky.
Znám tě. Vím, že se nenecháš do ničeho nutit.
Jen jsem to chtěla nadhodit. Rozhodni se sama.
Ale připomínám, že jsem šla do té ledové vody.
Jo, ale nevydržela jsi celou minutu.
Dobře, tak přijď na půl dne.
Hotovo!
To je fér.
Nemůžeme si to podepsat. Dáme prsáka.
- Připravená? Raz, dva, tři. - Pěkně!
- Skáčou mi. - Do kanclu!
Ty jo, normálně necítím svoje prsa.
Za to může ta voda.
MAKLÉŘI Z HOLLYWOODU
- Ahoj, jak se máte? - Ahoj!
- Ahoj. - Ahoj.
Ahoj.
- Vrať se! - Niko!
- Kde ses tu vzal?
- Tak jo. - Kluku můj.
- Co to má na tlapkách? - To je, aby mu to neklouzalo.
- Přilepili jste je? - Jo.
Červené drápky.
Co vy? Chodíte na manikúru?
- Hele. - Vždycky.
- No vida. - Mám krásné nehty.
- Já jdu dneska. - Chodí už dlouho.
- Dvacet let. - Vidím, jak se lesknou.
- Jo. - Ty jo, mazec.
Předpokládám, že Jason a Brett chodí na manikúru aspoň jednou týdně.
Možná dvakrát. Nepřekvapilo by mě to.
Chodí na manikúru
a předpokládám, že i na pedikúru, protože kdo ne.
Oni jsou ten typ.
Alanno, ta nemovitost na Manhattan Beach…
Ano?
Skvělá práce.
Děkuju.
Ale chtějí jen Chelsea a Mary.
- Jo, dobře. - Ne že bys…
Všechny tři jste na ně udělaly skvělý dojem.
Ale jde o to, že Chelsea tam žije.
- Jasně. - Neměla jsi šanci.
A Mary má za sebou hromadu obchodů mezi 20 a 40.
Takže proto.
Já jsem ráda, že jsem to mohla zkusit
a vykročit z komfortní zóny.
Samozřejmě to tam neznám.
Jsem ráda, že to dostaly Chelsea a Mary.
Dává to smysl. Určitě to klapne příště.
Jsem nová.
Nečekala jsem, že dostanu nemovitost za 30 milionů.
Ale šla jsem do toho,
a až přijde příležitost, budu připravená.
Mary to zmákla.
- Jistě. - Tak skromná.
Před pěti lety bys skákala radostí do stropu.
- Teď je to jako nic. - Další dům za 30.
- Další za 30! - Jo.
S Chelsea plánujeme prohlídku pro makléře.
Po všem, co se stalo, bych si k sobě asi vybrala někoho jiného,
ale doufám, že všechno klapne
a že byznys bude na prvním místě.
Musíme se soustředit na to nejdůležitější, na prodej.
Ne, ale vždycky z toho budu nadšená.
Ale není to jako tvůj první.
To ne. Měli byste přijít na prohlídku.
Jasně.
- Přijdeš? - Jo.
- Co ty? - Jo, rozhodně.
Měla bys!
Alanno, budeš mít čas
jít se podívat na ten rozestavěný dům?
Klient ho staví už čtyři roky a konečně bude hotový.
No jasně. Těším se na to, dobře to tam znám.
- Skvěle. - Jo.
- Potřebuje dohled. - Jo.
Příštích šest týdnů bude zásadních.
- Těším se, až ti to ukážu. Je toho hodně. - Dobře.
Vezmi si nějaké rozumné boty.
- Čekal bys něco jiného? - Ano.
Vezmu si rozumné boty.
Už pět let jsem v téhle kanceláři neviděl tenisky.
Můžu do kanceláře nosit tenisky?
Na staveniště jo.
To je nádhera.
V jiný čas bych prohlídku nedělala.
Když zapadá slunce, je to nejkrásnější.
- Jako ty. - Ty jsi miláček.
- Tohle bude branka. - Otevřu ti.
Cítím se jako královna.
Račte vstoupit.
Nemohly jsme to otevřít.
- Vítejte. - Dobrý den, Brette.
Dobrý den.
Mám skvělé vztahy s těmi nejlepšími makléři na Manhattan Beach.
- Brett, těší mě. - Jsem Emma, těší mě.
Pojďte dál.
Se všema jsem se spojila osobně,
abych si byla jistá, že přijdou.
- Ty jo, to je výhled. - Že jo?
Zatím ho máme za 30 milionů,
což by byl nejdražší dům na Manhattan Beach.
Ale nejsme tu jediní,
takže jestli to klapne, další nebudou dlouho čekat.
Když jsme u ceny,
na 1st Street prodáváme taky dům za 30.
Ano, to jsem viděl.
Měl byste v pátek přijít na prohlídku.
- Moc rád. - Promluvíme si.
- Chci vidět výhled. - Jdeme.
Kdyby něco, jsem tady.
- Díky. - Jasně.
Ty jo.
Koukni na to.
- Ty jo. - Vítejte v mém skromném příbytku.
- Vítej! - Ahoj, sousede.
Koupíme ho my. Budeme bydlet spolu.
- Zaplatíš 25 mega? - No jasně, koupím nám ho.
Jak se ti pracuje s Mary?
Zvládla bych to sama.
- Jasně. - Je to zvláštní.
Nevím, čím Mary přispěje,
ale nejdůležitější na prohlídce je to,
aby tu nemovitost viděli všichni makléři.
Udělám, co je třeba.
Každý makléř na Manhattan Beach ho uvidí.
Mary bude muset udělat svoji práci. Uvidíme.
Myslíš, že je Mary v pohodě? Znáš ji líp než já.
Hele, já ti nevím.
Přijde mi, že není sama sebou.
Možná si něčím prochází.
- To bych ji podpořila. - Jo.
Ale jsem zmatená. Nechápu, jestli má něco proti tobě,
nebo co má za problém.
Znáš mě. Hodně komunikuju.
Jo, já taky.
Když přijde na Mary,
stačí mít trochu zodpovědnosti a je to v pohodě.
Pořád chci odvádět skvělou práci a mít dost času na svého manžela.
Chci mít všechno. A může se mi někdo kurva divit?
No nevím, ale pořád jsem z toho domu nadšená.
Nenechám si to nikým zkazit.
- Rozhodně ne! - Tvrdě pracujeme.
Nenech si vzít radost z úspěchu.
Buď na sebe hrdá. Je to Manhattan Beach!
- Přesně, můj domov! - Bože!
Jsem tak nadšená. Získat to je naprosto skvělé.
- Takže… - Rozhodně.
- Tak jo, jdeme dovnitř. - Jasně.
Počkat, kde mám tašku?
Ne! Birkinka!
Jak jsi ji čapla!
Tak strašně pevně!
- Viď? - Emmo!
Nenechala bych ji spadnout.
Skočila bych pro ni.
BRETTŮV PROJEKT
- Jak se máte? - Zdravím.
- Jak to jde? - Rád vás vidím.
- Dobrý den.
Tenhle projekt nejde moc dobře.
Klient ten dům koupil za 2,8 milionů.
Měli ho renovovat, ale strhli ho
a teď jsou miliony dolarů v minusu
za materiál a stavební práce.
Máme 30 dní, abychom ten dům dostali na trh.
Každý další měsíc stojí klienta 40 000 dolarů.
Co myslíte? Šest osm týdnů? Realisticky.
- Šest týdnů. Tlačím to na čtyři. - Takže osm?
- Kdy to bude hotové? - Dneska to betonují.
Příští týden tam dají dlaždice a další týden ten bazén dokončí.
Dobře.
Tohle je projekt, při kterém zjistíte, z jakého je makléř těsta.
Dobrý den!
- Mám skvělé boty. - Rozhodně.
Ne moc bezpečné.
- Opravdu je to staveniště. - Jo.
- John. Těší mě. - Alanna.
- John. Těší mě. - Alanna. Těší mě.
Povězte mi o tomhle domě. Jak je velký?
Přes 550 metrů čtverečních. Čtyři ložnice, šest koupelen.
- Je obrovský. - Hodně jste ho zvětšili.
Nevypadá to tak, ale je dva měsíce před dokončením.
To ta fasáda. Vnitřek je připravený na malování.
- Nádhera. - Úplně to vidím.
Vím, že Brett chce ten dům dostat co nejdřív na trh.
Ale zatím je to spíš staveniště.
Já domy nestavím, ale prodávám.
Jak mokrý je ten beton?
Jak je to hluboké?
- Kolik měříš? - Měřím 178.
Vážně?
Teď si připadám ještě menší.
S podpatky máš tak 185.
Vyzkoušejte ho.
No hele, skvělý znak.
Vezmu ji ke vchodu, aby to viděla.
- Není snadné se tam dostat. - Zvládne to.
Vyrůstala jsem na venkově v Kanadě.
- Nebojte se. - Zvládne to.
- Musíš jít tudy. - Jasně.
Tak. Super.
Díky.
To je ono.
Ty bláho.
Hlavní obývací pokoj. Pracovna.
Nádhera.
Rodinná místnost. Moderní španělský styl.
Jo. Kterou barvou se to tady bude malovat?
- Tohle jsou možnosti? - Jo. Která ti přijde lepší?
- Jedna je teplejší. - Ta se mi líbí.
- Jo, mně taky. - Jo.
- Půjde k tomu dřevu. - Jo.
Máš propisku?
Ne, ale mám tužku na rty.
- Dobrý? - No jasně.
Tak jo.
Super. Hodila se.
Tahle kuchyň bude skvělá. Těším se, až bude hotová.
Jsou tady naprosto úžasné materiály.
Tohle je kalkatský zlatý mramor.
Boží, co? Postav se sem. Tohle je hlavní prostor.
- Jak je to otevřené. - Moc hezké.
Bude to boží, až to bude hotové.
Pokud bys byla zájemce,
co má děti, a chtěla ten dům koupit pro rodinu,
vidíš něco, co by tě od toho odradilo?
Jo, a neplatí to jen pro rodiny.
Je tu málo soukromí.
Přesně tak.
Takže ti chci svěřit něco hodně důležitého.
Soukromí se bude muset vyřešit úpravami terénu.
Máš to na starost.
Podívej se na návrh a ujisti se, že blokuje ulici.
- Velké stromy, všude fíky. - Dobře.
Mám na starost soukromí?
Je to nejobnaženější dům v Hollywood Hills.
I z vnitřku bazénu je vidět celá silnice.
Úpravy terénu jsou vždycky důležité.
- Ale tady obzvlášť. - To teda.
Ukážu ti to dole. Nezakopni o ten kabel.
- Kdybys padala, padej doprava. - Dobrá rada.
Bacha na hlavu. Já nemusím, ale ty jo.
Tohle je hlavní ložnice. Tady vidíš, proč je úprava terénu tak zásadní.
- To jo. - Chceš soukromí.
- To jo. - Ale jinak je to super, ne?
Máš tady krb.
Tady je šatna.
Nádhera.
No jo, nejlepší část domu.
- Všechno je… - To jo.
Je z toho cítit kvalita.
Tady bude vana.
- To je super. - Ale terén.
- No jasně, soukromí. - Přesně.
Možná jsem staromódní,
ale klienti nebudou chtít, aby na ně někdo koukal při koupání.
Fakt nechcete z vany mávat na souseda.
Tušíš, za kolik to chtějí prodat?
- Kolem sedmi milionů? - Kolem sedmi osmi.
Ale ten dům musí vypadat na osm milionů.
- Jo. - Pracují na něm už dlouho.
- Trh je teď na hovno. - To jo.
Jenom na dani zaplatí stovky dolarů.
Kvůli nízké marži si nemůžeme dovolit žádné chyby.
Za 60 dní musí vypadat dokonale a prodat se za hodně.
- Jasně. - Jo?
Bude to těžké.
Díky za tuhle příležitost.
Pořád vidím, jak ostatní makají
a získávají drahé domy,
takže chci taky hrozně moc uspět.
Udělám z tohohle domu osmimilionové sídlo.
Neboj se.
PROHLÍDKA PRO MAKLÉŘE MARY A CHELSEA
Ahoj Chelsea, tady Mary.
Jsem v tom domě a všechno připravuju.
Kde jsi? V kolik dorazíš?
Nevím, co si myslet.
Všechno udělám sama. Jako vždycky. Normálně pracuju sama.
Takže to prostě udělám, ale je to frustrující.
Ahoj.
- Ahoj! - To je nádhera.
Sluší ti to!
Nicole to trochu přehnala s oblečením.
Vypadá skvěle, ale je to trochu moc.
Tohle je prohlídka, ne předávání Oscarů.
Ale aspoň je tady včas.
Takže tohle předvádíš s Chelsea, viď?
S Jasonem a Chelsea.
A oba dorazí?
- Jo. - Dobře.
Měli by tu být. Nemůžu uvěřit, že jsem tady dřív než ona.
- No jo. - Bydlí…
- Žije kousek odsud. - No jo!
Máme tady různé lahůdky, kaviár, šampaňské.
To je super.
- Food truck. - No teda.
- Bude to super. Sedmdesát lidí… - Vybraných lidí.
- Jo, to je velký rozdíl. - To rozhodně.
Každý, kdo prodal desetimilionový dům…
- Jo. - Budou tu.
- Pecka. - Jo.
- Jak se máš, Alanno! - Ahoj!
Skvěle. Co ty?
- Ráda tě vidím! - Já tebe taky.
- Máme stejné barvy. - No jo!
- Ladíme s domem. - To jo.
Nevyfikla jsem se.
Kde je Chelsea?
- Ještě tu není. - Aha.
- Má to daleko. - Jasně.
- Šílený provoz. - Žije vedle.
Jo, šílený provoz.
To nevím. Nedala mi vědět.
- Aha. - Ale dorazí. Doufám.
- Po tobě. - Děkuju.
- Jak se máš? - Ahoj.
- Ráda tě vidím. - Ahoj!
- Ahoj. Ráda tě vidím. - Ahoj!
- Ahoj. - Sluší ti to.
- To je krásný dům! - Boží, co?
To teda.
Je tady výtah.
Šest ložnic, devět koupelen.
Je to promyšlený interiér s luxusními materiály.
Dům se prodá sám.
- Ahoj! - Ty jo, krásná barva.
Nechtěla jsem,
ale rozhodla jsem se, že se k tomu vrátím.
Ale aby bylo jasno,
Chelsea ani další holky v práci
mě nebudou ovlivňovat, vystrnaďovat
ani mi sahat na peníze.
Rád tě tady vidím.
- Díky. - Fakt jo.
- Chyběla jsem ti. - Ano.
- Je to tu hezké. - Viď?
Roztomilé.
- Roztomilé? - Jo.
Malé, ale roztomilé.
Chelsea!
- Ahoj! - Ahoj!
Vypadáš skvěle!
- Sluší ti to. - Jak se máš?
Krása.
- Chelsea má hodně krátkou sukni. - Kouká jí zadek.
A možná i předek.
Všechno.
- To se klientům nebude líbit. - To ne.
Za mě je to hrůza.
Jdu se se všemi pozdravit.
- Tak jo. - Já bych od tebe koupila cokoli.
- Sluší ti to. - Gratuluju.
- Díky. - Nádhera.
Když přijdete do McDonald's,
uvidíte tam velký nápis,
že bez trička vás neobslouží.
Ale nikdy tam nikoho nenapadlo,
že by měli přidat i „bez kalhot“, protože to snad každý ví.
Noste kalhoty. Vážně.
Bre ještě neznám. Je tady?
Jo, běž se seznámit. Černé vlasy, modrý oblek.
- Ahoj! - Ahoj!
- Díky, žes přišla. - No jasně.
Pravděpodobně jeden z nejlepších domů, co tady kdy šel na trh.
Je to nádhera.
- Modrý oblek. - Nemineš ji.
- Přebírá iniciativu. Super. - Přesně tak.
Masakr. Přesně to mi…
- Ahoj! - Jsem Alanna.
- Hodně jsem o tobě slyšela. - Těší mě.
- Jak tě to baví?
- Zatím je to fakt super. - Takže po tobě zatím nikdo nešel.
- Zatím ne. - To je dobře.
Alanna má fajn energii.
Je hodně milá.
Má takové klidné sebevědomí, které bude pro ostatní fajn.
Líbí se mi.
Přijde mi, že je sympatická.
- Sofistikovaná, inteligentní, ambiciózní. - To jo.
- Prý vlastní městečko v poušti. - Co?
- Nebo spíš oni. - To nechápu.
- Kolik takové městečko stojí? - Ty bys to měl vědět.
- Žádné nevlastním. - Cože?
Pár milionů dolarů.
- Aspoň. - Pár.
Zeptáme se, ne?
- Podle mě 2,2. - Může ho mít léta.
- Tys nacenil byty, co se neprodaly. - Ani náhodou.
- Říkáš 2,2? - Ach jo.
Můžeš mít Jasonův byt nebo tři města.
- Jak chceš. - Kde je?
Alanno!
Kdybych od tebe koupil městečko, kolik by stálo?
- Městečko? - Upřímně.
- Současná cena. - Kolik?
To se nedozvíte.
Dám ti 2,2 milionů.
Ne, je naše.
Víš co? Snižuju nabídku na 1,9.
- Neprodáme ho. - Jedna celá sedm.
- Co se děje? - Neprodáme.
Co se to děje?
Vlastním westernové městečko v poušti. Pioneertown.
- Nevěděla jsem, že se dá koupit městečko. - To říkají všichni.
- Jsem šerif městečka. - Ty jo.
- Dáte si burger? - Ano.
- Prosím. - Děkuju.
- Pecka! - Děkuju.
- Nastupte si, jedeme. - Nasedat!
- Jedeme nakupovat! - Nasedat!
- Jedeme nakupovat! - Nasedat, jedeme!
Slyším holky křičet. Mají něco za lubem.
Jsou v autě.
Jak to jde?
Přišla spousta lidí.
Jo, to rozhodně. Zajímalo by mě, kde je Chelsea…
Slyšela jsem nějaký křik.
- Cože? - Jsou v autě.
- Jo. - Asi chtějí někam vyrazit.
Aha. Tak to jo…
Držte si klobouky.
- Ne, Emmo! - Jo. Pojedeme.
- Ne, Emmo! - Jeď!
Bože, proč mi tohle děláš?
Doufala jsem, že bude…
- Tady. - Jo, pracovat.
- Prodáváme tohle spolu, měla by pracovat. - Jo.
- Nejezdi rychleji. - Rychleji!
- Šlápni na to! - Nedělejte to!
Počkej, jedeme!
- Jeď! - Tak jo.
Šup!
Jaký máte v práci dress code?
- Vím, na co narážíš. - Na nic nenarážím.
Chelseain zadek.
Máte nějaký?
Oblečení je fajn. Co zakrývá víc než jen to nezbytné.
- Jasně. - Rozumím.
Takhle se jezdí na prohlídky.
Vítejte na prohlídce.
- Vepředu jsou burgery, uvnitř kaviár. - Jsou super!
- To byla zábava. - Boží.
Chtěla jsem ti něco říct. Chelsea měla hodinu zpoždění.
No a pár lidí za mnou přišlo a ptali se,
co to má na sobě.
Není to úplně profesionální.
Čouhá jí zadek i předek.
Vážně?
Je to i naše reputace.
Už nejsem manažerka,
ale pár lidí si mi na to stěžovalo.
- To je problém. - Je to moc.
- Ahoj. - Máme na tenhle dům letáček?
- Máme brožury. - Brožury?
- Kde jsou? - Tisknou se.
Dá vědět přímo mně.
- Jo. - No…
Moc se mi nechce říkat vám, co máte nosit.
- Můžeš to s ní probrat ty? - Ne.
- Ne? - Rozhodně ne.
Už jsme měly problémy.
Teď máme spolupracovat a snažit se to mezi námi spravit.
- Jasně. - Ale…
- Ano? - Hele, mám tě rád.
- Ale… - Co?
Co kdybys tak o 10 procent přidala na oblečení, když máme prohlídku?
- Přidala na oblečení? - Jo.
Podle mě byste mi neměli říkat, co mám nosit.
- A nechci. - Já taky ne.
- Ale jak by ses cítila… - Co je na mém oblečení nevhodného?
Nejsem si jistý.
- Mám přidat? - Chtělo by to.
- Košile a sako? - Nemám na mysli košili a sako.
Zmínilo to pár lidí.
Říkali, že to není úplně vhodné.
- Jak krátká je ta sukně. - Kdo to říkal?
- Pár lidí. - Kdo?
- Prostě lidi. - Řekli ti to osobně?
- Je to krátké. - Jo? Lidi mi to chválili.
Taky nosíš krátké věci.
- Nevím, co máte. - Jasně.
Jde o to, že máme prohlídku a tohle je konzervativní část L.A.
- Bydlím tu! - Kalifornie.
Jestli si myslíš, že bych měla přidat, tak můžu…
Nejde o mě.
- Lidi mi říkali… - Tak mi řekni, kdo to říkal.
Jo. Souhlasím, že je to krátké. Snažím se s respektem…
Kdybys chtěla jednat s respektem, nedělala bys to před nimi.
Jestli myslíš, že to vrhá špatné světlo, rozhodně svoje oblečení přehodnotím.
Jsem tu ze stejného důvodu jako vy.
- Chci prodat tenhle dům. - No jasně.
A jestli s tím můj styl koliduje,
tak to určitě přehodnotím.
Vezmu si něco delšího, abys měla radost.
- Snažím se… - Jde o ostatní.
V pohodě.
Jako žena,
které záleží na svobodném vyjadřování žen,
to považuju za podraz,
že jsi mě konfrontovala před šéfy,
když ty sama nemáš problém ukazovat světu prsa.
A to je v pohodě,
protože máš skvělá prsa a měla bys nosit, co chceš.
- Ale jestli mi chceš… - Počkat.
- Vzala bys mě stranou. - Ukazuju prsa?
- Není to tak dávno. - Nechci…
Podle mě se…
To je jedno, já je taky ukazuju.
- Ale nekomentuju tvoje. - Jo.
Jen chci říct, že kdybys mi to chtěla říct jako žena ženě,
vzala by sis mě stranou a řekla mi to v ústraní.
Vzala bych to
a rozhodně bych se nad tím zamyslela.
Ale udělat to před dvěma muži je docela podpásovka.
- Tak to nebylo myšleno. - Zvládnu to.
Šla jsem za majiteli firmy, aby se tohle nestávalo.
Tak to doufám, že už nikdy neuvidím tvoje prsa.
Nevytahuju je.
Když vytahuješ tohle, měla bys sama jít příkladem.
- Dobře. - Ale tohle je prohlídka.
Můžeme to probrat později.
- Nechtěla jsem… - Jdu pracovat.
- Nechtěla jsem to s tebou řešit. - Bože.
To byl masakr.
- Šlo to skvěle. - To jo.
No nic.
Tak jo.
Naser si, Mary.
Vítej zpátky.
Díky.
Překlad titulků: Sebastian Jágr