CHRISHELL HÁZA
CHRISHELL KUTYÁJA
HIDEG VIZES MERÜLÉS TECHNIKUSA
- Jeget teszel a vízbe? - Bizony.
Izgatott vagy?
- Nem! - Nem?
Be kell kapcsolnom a jakuzzit, várj!
- Oké. - Istenem!
Helló!
Szia!
- Beengedtem magam. - Szuper.
- Szia! Hiányoztál. - Szia, gyönyörűm!
- Istenem! Bocs, de mi ez? - Mi?
A józan eszem ellenére beleegyeztem, hogy Bre jeges fürdőt hozasson a házamba.
- Helló! Szia! - Szia!
Egy tízes skálán
az izgatottságom nulla, mint a jeges fürdő hőmérséklete.
- Először csinálsz ilyet? - Először és utoljára.
- Jó lesz.
Jót tesz a testnek.
Csökkenti a gyulladást az egész testben.
- Jó. - Az elmének is jót tesz.
Kétszáz százalékkal nő a dopamin,
teljesen felfrissülten szállsz ki, remek érzés lesz.
Egész hátralévő nap boldog leszel.
Az a tervem, ha Bre rá tud beszélni egy jeges fürdőre,
akkor talán én is rá tudom venni, hogy jöjjön vissza az irodába.
Meddig kell benne lenni?
Egy-három percig.
Komolyan… Tessék?
Azt hittem, csak beleugrunk, aztán kész, mehetünk.
Jobb lesz, mikor bent vagy.
- Igen. - Esküszöm.
Aha. Minden szekta ezt hirdeti.
Rossz emberrel beszélsz, mert…
Nem olyan rossz.
Ha megteszem, vissza kell jönnöd az irodába.
Sokkal nehezebb dolgokon mentél keresztül. Ez feltölt…
Jártál Jasonnel.
Kibírsz egy jeges fürdőt.
- Őszintén szólva, a legkevésbé rossz… - Menni fog.
- Rendben leszel. - Igen.
Levetkőzünk? Kellene egy kis zene.
Mibe keveredtem?
- Gondolj arra, hogy jön a jakuzzi! - Jó lesz. Igen.
Készen állsz?
- Nem megy! - De.
- De. Három, kettő, egy. - Jó.
- Rajta! - Nem!
Igen. Teljesen! Lélegezz!
Egészen be kell merülni. Menni fog. Ez az.
Teljesen, Chrishell, menni fog.
- Tedd be a seggedet! - Menni fog.
Chrishell! Ez az.
Nem gondolok semmire odabent,
ez a legjobb része a jeges merülésnek.
Csak arra gondolok, mennyire fázom.
Semmi másra nem tudok gondolni.
- Ez… - Bre!
Tedd a ciciket a vízbe!
- Benne vagyok! - Megvan.
Alig várom, hogy lássalak az irodában. Kurvára…
Ez az.
Iszonyatos.
Kész? Jakuzzi. Sikerült. Szuper! Csodálatos vagy!
Képzeld el, hogy majdnem elüt egy busz.
Gondolom, energikusnak éreznéd magad, mert nem haltál meg.
Ez ugyanaz.
- Hol tartunk? - Negyvenöt másodperc.
Mondtam! Képzeld melegebbnek! Mondtam.
Oké.
- Kemény. - Hidegvérű vagy.
Ezek a lányok ezért nem tudnak kiakasztani.
- Készen vagy. Három perc. - Jó.
Istenem! Meglátom, működik-e a testem.
- Istenem! Oké, lassan szállj be! Lassan. - Oké.
Micsoda hasizmok!
Szia, édes!
Szia!
- Ó, köszönöm! - Kis orrcsókok.
- Gracie! - Viszlát.
Hősként viselted. Istenem!
Mondom, ha már bent vagy, és nem gondolsz rá,
már nem érzed.
Nehéz volt koncentrálni.
- Igen. - Az agyad azt mondja…
„Mi? Azonnal szállj ki a vízből!”
Fagyasztó. Tudom.
Ha már a meditációnál tartunk,
úgy érzem, volt néhány múltbeli eset
az irodával kapcsolatban, amikor szívesen meditáltál volna.
Nem tudom, mi most a helyzet közted és Chelsea közt,
de nagyon remélem, hogy visszajössz az irodába.
Szóval…
Nem mondom, hogy nem adok neki esélyt, de…
Nem hiszem, nem fogadnék rá.
Látnom kell. Nem játszom meg magam.
- Nem kerüllek meg. - Be kell jönnöd, hogy lásd.
Tényleg?
Láttam Chelsea-t párszor közösségben,
és úgy tűnik, próbál kedves lenni,
de nem dőlök be neki.
Én meg tudok bocsátani, tovább tudok lépni,
de nem fogunk pletyizni a közeljövőben, talán soha.
Ismerlek, sosem… Veled nem szabad erőszakoskodni.
Szerettem volna felvillantani előtted, hagylak választani.
Szeretnélek emlékeztetni, hogy belementem a jégbe.
Oké, de nem bírtad egy percig sem. Ugye?
Jó, gyere be fél napra az irodába!
Megbeszéltük!
Ez így igazságos.
Nem írhatjuk alá. A francba! Cicipacsizzunk rá!
- Cicipacsi, jó? Egy, kettő, három. - Pacsi! Igen!
- Ugrálnak. - Az irodába!
Eltaláltalak? Őszintén szólva nem érzem őket.
A merülés miatt.
HOLLYWOODI INGATLANOSOK
OPPENHEIM GROUP INGATLANÜGYNÖKSÉG
- Szia, hogy vagy? - Szia!
- Helló! - Szia!
Helló!
- Gyere vissza! - Niko!
- Honnan jöttél?
- Oké, szóval… - Fiacskám.
- Mi van a lábujjain? - Azért, hogy ne csússzon el.
- Felragasztottad? - Igen.
A vörös körmök.
Milyen a körmötök? Manikűrözték?
- Nézd! - Persze.
- Valóban! - Erősek.
- Ma este megyek. - Régóta megy a mani-pedi.
- Húsz év manikűr. - Fényes, látszik a polírozás.
- Igen. - Igazán lenyűgöző.
Azt hiszem, Jason és Brett legalább hetente jár mani-pedire.
Nem lepne meg, ha heti kétszer járnának.
Mani-pedizni járnak.
Azért mondok mani-pedit, mert sosem mondják, hogy „manikűr”,
mióta ismerem őket.
Alanna, a Manhattan Beach-i ingatlan, amivel foglalkoztál…
Igen?
Szép munka volt.
Köszönöm!
De Chelsea-vel és Maryvel szeretnék folytatni.
- Oké. Jó. - Nem azért, mert…
Le volt nyűgözve mindhármótoktól.
Először is Chelsea Manhattan Beachen él.
- Persze. - Nem volt esélyed.
Másodszor Marynek több 20-40 milliós ingatlana is volt.
Szerintem ezért.
Őszintén szólva, felvillanyozott, hogy kipróbálhattam ott magam,
kiléphettem a komfortzónámból.
Nem ismerem azt a környéket,
örülök, hogy Chelsea-nek és Marynek sikerült megkapni a lehetőséget.
Logikus, hogy ők kapták. De remélem, legközelebb sikerül nekem is.
Új vagyok. Nem reméltem, hogy elviszek egy 30 millió dolláros megbízatást.
Legalább már tudják, hogy készen állok, és mindent beleadok, felkészülök.
Mary, remekeltél, mi?
- Persze. - Olyan szerény vagy.
Öt éve cigánykerekeztél volna, ha megkapod.
- Most meg csak: „Persze.” - Még egy 30-as.
- Még egy! - Igen.
Chelsea-vel beleegyeztünk a közös házbemutatóba.
Azok után, ami történt, nem őt választanám elsőként,
de remélem, hogy sikerül,
és az üzletet részesíti előnyben,
arra koncentrál, ami fontos, hogy eladjuk ezt az ingatlant.
Még izgalomba hoz egy 30-as.
Nem úgy, mint először.
Nem. Gyertek el a házbemutatóra!
Jó.
- Igen? Szuper. - Jó.
- Valóban? - Igen. Mindenképpen.
Jól teszed!
Alanna, van időd a héten
megnézni azt a hollywoodi ingatlanberuházást?
Az ügyfelem négy éve építi, végre megvalósulni látszik.
Igen. Persze. Jól ismerem a környéket, úgyhogy izgatottan várom.
- Jó. - Igen.
- Sok figyelmet igényel. - Jó.
A következő hat hét fontos lesz. Alig várom, hogy lásd.
- Van miről beszélni. - Oké.
Viselj valami normális cipőt!
- Másra számítottál? - Igen.
Persze hogy jó cipőt veszek.
Öt éve nem láttam ebben az irodában nőt edzőcipőben.
Hordhatok edzőcipőt az irodában?
Egy beruházási projekthez igen.
Gyönyörű!
Kizárólag ilyenkor tartanék bemutatót itt.
Ilyenkor a legszebb, amikor épp lemegy a nap.
- Mint te. - Szeretlek.
- Azt hiszem, itt a bejárat. - Szabad?
Istenem, különlegesnek érzem magam.
Segíthetek?
Technikai gondjaid vannak.
- Helló! Üdv! - Szia, Brett!
Helló!
Jó a kapcsolatom Manhattan Beach legjobb ügynökeivel.
- Helló! Üdv! - Szia! Emma vagyok, örvendek!
Gyertek be!
Átnéztem a névjegyeimet, és felhívtam őket,
hogy biztosan elkészülnek-e a házbemutatóra.
- Ó, micsoda kilátás! - Ugye?
Már 30 milliónál tartunk, ami a legnagyobb eladás lenne Manhattan Beachen.
Vannak más felzárkózó ingatlanok is,
szóval, ha elérjük ezt a számot, lesznek követőink.
Érdekel, amit az árról mondasz. Van egy hirdetésünk az 1. utcán, ami 30 millió.
Most láttam. Igen.
Gyere el a házbemutatónkra!
- Szívesen. Jó. - Beszélnünk kellene.
- Megnézem a kilátást. - Jó.
Hajrá! Segítek, ha tudok.
- Köszönöm. - Szívesen.
Oda nézzenek!
- Oda nézzenek! - Üdv szerény hajlékomban!
- Isten hozott! - Szia, szomszéd!
Megvesszük magunknak. Veled élnék.
- Igen, leraknál 25 milliót? - Igen, megvenném magunknak.
Mizu? Milyen volt Maryvel dolgozni?
Egyedül is ment volna.
- Igen. - Mindegy valójában.
Nem tudom, mihez fog hozzájárulni Mary, de a legfontosabb a házbemutató,
hogy minden közvetítő megnézze.
Én végzem a munkámat. Minden ügynöknek látnia kell a házat Manhattan Beachen,
neki is tennie kell a dolgát, aztán meglátjuk.
Szerinted is van valami Maryvel? Jobban ismered, mint én.
Nem igazán tudom.
Úgy érzem, hogy nem önmaga.
Talán keresztül megy valamin.
- Segíteni akarok, ha ez a helyzet. - Igen.
De össze vagyok zavarodva. Nem tudom, veled van-e baja,
vagy mi a probléma.
Ismersz. Túl közlékeny vagyok.
Tudod, hogy én is!
Ha Maryről van szó,
csak egy kis számonkérés kell, és léphetünk is tovább.
Még mindig remek karriert akarok, és a férjemre is szeretnék időt szentelni.
Mindent akarok. Rohadtul mindent. Tudsz ezért hibáztatni?
Nem tudom, de így is nagyon izgatott vagyok a ház miatt,
és nem engedem, hogy megfosszon ettől.
- Ne! - Megdolgozunk az üzletekért.
Nem vehetik el a boldogságodat, a sikeredet!
Nagy dolog ez neked. Ez Manhattan Beach!
- Manhattan Beach, az otthonom! - Egek!
Olyan boldog vagyok. Csodás, hogy az enyém az ügylet, fantasztikus.
Pontosan.
- Jól van, menjünk be! Gyerünk! - Oké. Menjünk!
Várj, hol a táskám?
Ne! Csak a Birkint ne!
Nézd, hogy elragadtad!
Olyan vadul ragadtad meg!
- Tudom! - Emma!
Nem hagytam, hogy elszálljon.
Ezért a táskáért a homokba is beugranék.
BRETT FEJLESZTÉSI ÜGYLETE
- Mizu, srácok? - Helló!
- Szia! Hogy vagy? - Jól. Jó újra látni.
- Örülök, hogy látlak. - Üdv!
Sok a probléma ezzel a projekttel.
Az ügyfeleim 2,8 millióért vettek egy házat.
Fel akarták újítani, de lebontották,
így több százezer dollár tartási költségük
és több millió építési díjuk lett.
Harminc napunk van, hogy piacra vigyük a projektet.
Utána minden hónapban 40 000 dollár tűnik el az ügyfeleim zsebéből.
Mit gondolsz? Hat-nyolc hét? Őszintén!
- Hat hét. Négyre leszorítom. - Szóval nyolc hét?
- Mikor töltik be? - Ezt ma öntötték.
Jövő héten felteszik a csempét, és a következő héten a belseje kész lesz.
Oké.
Ez olyan projekt, ahol megtudod, milyen fából faragták az ügynököt.
Szia!
- Pont megfelelő a cipőm. - Tökéletes.
Biztonsági kockázat.
- Tényleg építkezés. - Igen.
- Örvendek! - Örvendek!
- John. Örvendek! - Alanna. Üdv!
Meséljen az ingatlanról! Most mekkora a területe?
Nagyjából 560 négyzetméter. Négy háló, hat fürdő.
- Hatalmas. - Sokat bővítették.
Bár nem úgy tűnik, hat-nyolc hét és kész. Igen.
A külső miatt befejezetlennek tűnik. A belseje már festhető.
- Nagyon szép. - Látom az elképzelést. Látom.
Tudom, hogy Brett mihamarabb piacra akarja dobni a házat,
de ez egyelőre inkább kosz, mint ház. Nem építem, hanem árulom a házakat.
Mennyire nedves a beton?
Lássuk, milyen mély!
- Milyen magas vagy? - 178 centi.
Tényleg?
Így még kisebbnek érzem magam.
Magassarkúban valószínűleg 185 vagy. A medence valószínűleg 150 mély.
Kipróbálhatod a vizet is.
Ez az, lenyűgöző a hátúszásod.
Előrekísérem, hogy lássa a kilátást.
- Nehéz bejutni a bejárati ajtón. - Megoldja.
Vidéken nőttem fel, Kanadában.
- Létra? Nem gond. - Rendben lesz.
- Itt kell bejönnöd. - Rendben.
Igen. Oké.
Köszönöm!
Ez lenne az.
Az a fő nappali. Ott egy iroda.
Hű, gyönyörű!
Hátul van egy családi szoba. Olyan modern spanyolos, tudod?
Igen. Miért vannak ezek a festékek a falon?
Ez két minta?
Igen. Melyik tetszik?
- Az melegebb. - Jobb a meleg.
- Nekem is az tetszik. - Aha.
- Jól illik a fához. - Igen.
Van tollad?
Tudod, mim van? Egy szájceruzám.
EZT!
- Jó? - Tökéletes.
Oké.
Remek. Jól jött.
Ez a konyha ütős. Alig várom, hogy egy hónap múlva lássam.
A tulajdonos tervező, és a kivitelezés is kiváló.
Ez mind Calacatta Gold márvány.
Menő, ugye? Állj meg ott! Ez a központi terület.
- Nézd, nyitott és szép! - Csodás.
Ez nagyon jó lesz, ha elkészül.
Ha leendő vevő lennél
pár gyerekkel, aki családi rezidenciát akar,
látsz valamit, ami eltántoríthatna?
Igen, azt hiszem, nemcsak egy családnak, hanem bárkinek
a magánélet hiánya zavaró.
Így van.
Adok egy feladatot, ami nekem és az ingatlannak is fontos.
A magánéletet tereprendezéssel kell megvédeni.
Te leszel a főnök.
Nézd át az ajánlatot, ki kell zárni az utcát!
- Nagy fák, akár fikuszfal mindenütt. - Jó.
A magánélet felelőse vagyok?
Ez Hollywood Hills legjobban látható háza.
Még a medencében állva is az egész utat látni.
A tereprendezés különösen fontos.
- Minden háznál, de itt igazán. - Abszolút.
Megmutatom a földszintet. Ne ess el a vezetékben!
- Ha elesnél, jobbra dőlj, ne balra. - Ez jó tanács.
Vigyázz a fejedre! Nekem nem kell, de neked muszáj.
Ez a fő lakosztály,
és egy újabb példa, hogy miért olyan fontos a tereprendezés.
- Igen. - Kell a magánélet.
- Igen. - De menő helyiség, ugye?
Van kandalló.
Itt a gardrób.
Ó, igen.
A ház legjobb része.
- Minden olyan… - Igen. Aha.
Luxus érzésem van.
Ott lesz a kád.
- Kiváló. - Újra a tereprendezés.
- Egyértelműen tereprendezés. - Igen.
Hívj régimódinak,
de nem hiszem, hogy sok ügyfél akarná, hogy lássák meztelenül kilépni a kádból.
Alig várom, hogy intsek a szomszédoknak a kádból.
Mennyiért akarják meghirdetni?
- Hétmillióért? - Azt hiszem, hét és nyolc között.
Nyolcmillió dolláros háznak kell kinéznie.
- Jó. - Már régóta építik.
- A piac elég szar, tudom. - Igen.
Csak a villaadó több százezer lesz.
Mivel a mozgástér nagyon kicsi, nem hibázhatunk, nem késlekedhetünk.
A legjobb ár kell, és két hónap alatt tökéletesen kell kinéznie.
- Remek. Oké. - Érted?
Nagyon nehéz lesz.
Köszönöm a lehetőséget!
Látom, milyen keményen megdolgoznak a nők a nagy ügyletekért,
emiatt én is igazán sikeres akarok lenni.
Egy nyolcmillió dolláros házat csinálunk… csinálok ebből,
ne aggódj!
MARY ÉS CHELSEA HÁZBEMUTATÓJA
Szia, Chelsea, Mary vagyok.
Itt vagyok a házban. Mindent előkészítünk, megcsinálunk.
Hol vagy? Mikor érkezel?
Tényleg nem tudom, mit gondoljak.
Mindent megoldok egyedül. Amúgy is így szoktam.
Nem szoktam közös bemutatót szervezni. Megcsinálom, de kicsit frusztráló.
ROSEMARIE ZSEMLE ÉS SÖR
Sziasztok, srácok!
- Szia! - Ez gyönyörű.
Csini vagy!
Nicole ruhája kicsit túlzás.
Csodásan néz ki, de egy kicsit túlzás.
Ez egy házbemutató, nem az Oscar.
De időben itt van.
- Ez közös bemutató Chelsea-vel? - Igen, Jasonnel és Chelsea-vel.
Mindketten jönnek?
- Igen. - Oké.
Jönniük kellene. Hihetetlen, hogy legyőztem Chelsea-t.
- Igen. - Mert itt él…
- Az út túloldalán lakik. - Igen! Tudom.
Van csipegető tál, kaviár, pezsgő.
Remek!
- Egy büfékocsi. - Nem fukarkodtál.
- Jó lesz. Hetven… - Hetven kíváncsi ember.
- Igen. Ez nagy különbség. - Az biztos.
Akik adtak már el tízmillió felett.
- Igen. - Jönnek.
- Szuper. - Aha.
- Szia, Alanna! Hogy vagy? - Szia!
Jól vagyok, és te?
- De jó látni. - Téged is.
- Egyforma a színvilágunk. - Tényleg!
- A házhoz illő. - Tetszik.
Túl egyszerűben jöttem. Hol van Chelsea?
- Még nincs itt. - Oké.
- Hosszú volt az út. - Igen.
- Nagy a forgalom. - A szomszédban.
Igen. Tele vannak az utak.
Nem tudom. Nem válaszolt.
- Oké. - De itt lesz. Itt kell lennie.
- Utánad, drágám. - Köszönöm!
- Mi újság? - Szia! És veled?
- Örülök, hogy látlak. - Szia!
- Szia! Örülök, hogy látlak. - Szia!
- Helló! - Lenyűgöző.
- Gyönyörű a ház! - Hűvös van, ugye?
Nagyon hűvös.
Itt van egy lift.
Hat hálószoba és kilenc fürdő van.
Igényesen megcsinálták. Kiváló anyagok, luxus.
Ez a ház eladja magát.
- Szia! - Istenem! Ez a te színed!
A józan eszem ellenére
újra belevágok az ingatlanpiacba.
Csak világossá akarom tenni, hogy se Chelsea, se más lány az irodában
nem fog megingatni, vagy kilökni az irodából,
se a pénzemmel szórakozni.
Örülök, hogy újra látlak.
- Kösz! - Tényleg.
- Tudom, hogy hiányoztam. - Igen.
- Szép. - Ugye?
Igen, cuki.
- Cuki? Ez cuki? - Cuki.
Kicsit kicsi, de cuki.
Chelsea!
- Szia, kicsim! - Helló!
Fantasztikusan nézel ki!
- Szia! Nagyon dögös vagy. - Hogy vagy?
Csodálatos.
- Chelsea szoknyája nagyon rövid, nem? - Kilóg a segge.
Szerintem a pinája is kint van.
Mindene kilátszik.
- Erre senki sem kíváncsi. - Tudom.
Ne nekem mondd!
Oké, elvegyülök egy kicsit.
- Jó. - Add el! Bármit megvennék tőled.
- Mesés. - Gratulálok a megbízáshoz!
- Köszönöm! - Gyönyörű.
Ha belépsz egy McDonald'sba,
egy feltűnő jelet látsz,
miszerint póló és cipő nélkül nem szolgálnak ki.
A McDonald's vezetői sosem gondolták, hogy: „Tudjátok, mit?
A nadrágot is írjuk ki.” Mert ez magától értetődik.
Vegyél nadrágot!
Nem láttam még Bret. Itt van?
Ó, igen. Köszönj neki! Fekete haj és kék kosztüm.
- Szia, édes! - Szia!
- Kösz, hogy eljöttél! - Természetes.
Az egyik legkiválóbb ház Manhattan Beachen, ami valaha piacra került.
Gyönyörű.
- Kék kosztüm, oké. - Gyönyörű, felismered.
- Tetszik, hogy ő kezdeményez. - Igen, pontosan.
Őrület. Ez az… Nekem is volt…
- Szia! - Szia, Alanna vagyok.
- Annyit hallottam rólad. - Örvendek!
- Hogy tetszik?
- Eddig nagyon jó. - Szóval még senki sem kötött beléd.
- Még nem. - Jól van!
Alannának jó a kisugárzása.
Cuki a csaj.
Úgy érzem, megfelelő önbizalma van, ami jót tesz az irodának.
Én nagyon bírom.
Szimplán jól adja elő magát.
- Művelt, intelligens, ambiciózus. - Aha.
- Van egy városa a sivatagban. - Mi?
- Az övék, komolyan. - Ezt nem értem.
- Mennyibe kerül egy város? - Neked kellene tudnod.
- Nincs városom. - Igen, mi van?
Minimum néhány millió dollár.
- Minimum. - Mi?
Kérdezzük meg!
- 2,2. - Megvehettem volna.
- Mondja, aki luxuslakásokat áraz be… - Kizárt.
…amiket még árulnak?
- 2,2? - Esküszöm, Chrishell.
Tiéd Jason lakása vagy három város.
- Rajtad múlik. - Hol van?
Alanna!
Ha ma megvenném tőled a városodat, mennyit fizetnék?
- Mi? - Őszintén!
- Mi az ára? - Mennyi?
Nem, ezt nem tudod meg.
Azonnal adnék 2,2-t érte.
Nem kaphatod meg. A miénk.
Tudod, mit, már csak 1,9-et adnék.
- Nem adjuk el. - Hamarosan 1,8 lesz, 1,7.
- Mi történik? - Nem adjuk el.
Mi történik most?
Van egy kis városom a sivatagban. Pioneer Town a neve.
- Nem tudtam, hogy városod is lehet. - A legtöbben nem.
- Szóval egy város seriffje vagyok. - Behalok.
- Kérsz hamburgert? - Igen.
- Tessék. - Köszönöm!
- Szuper! - Köszönöm!
- Szállj be! Tegyünk egy kört! - Gyere!
- Pattanj! Vásárolunk! - Befelé, ribik!
- Vásárolni megyünk! - Pattanj, vásárolunk!
Hallom a lányok kiabálását. Csinálnak valamit.
A Moke-on vannak.
Hogy megy?
Sokan eljöttek.
Igen, nagy a részvétel. Vajon hol van Chelsea, de…
Hallottunk pár sikítást.
- Mi? Igen? - A Moke-on lehetnek.
- Igen. - A Moke-on lehetnek. Aha.
Oké. Hát…
Nyugalom!
- Ne, Emma! Ne! - De. Mi…
- Ne, Emma. Ne! - Gyerünk!
Istenem! Miért teszed ezt velem?
Reméltem, hogy tényleg…
- Részt vesz. - Dolgozik is.
- Igen, közös bemutató. Munkamegosztás. - Igen.
- Kérlek, ne menj gyorsabban! - Gyorsabban!
- Padlógáz! - Chelsea, nem tudtam, hogy ezt csinálod!
Várj! Gyerünk!
- Menj! - Rendben.
Gyerünk!
Mi az aktuális dresszkód az irodában?
- Ó, tudom, mire célzol. - Nem célzok semmire.
Chelsea feneke.
Van ilyen?
A ruházat jó lenne. Több, mint a lényegi részek elfedése.
- Igen. - Lényegi.
Így vonul fel egy közvetítő a házbemutatáson.
Üdv a házbemutatómon!
- Elöl hamburger, bent kaviár. - Isteniek a hamburgerek!
- Jó móka volt. - Szuper.
Csak fel akartam hozni valamit. Chelsea egy órát késett.
Aztán volt pár ember, aki odajött hozzám, és azt mondta:
„Mi van rajta?”
Ez nem professzionális.
Kint van a feneke és a pinája is.
Tényleg?
A mi hírnevünk is.
Már nem vagyok menedzser,
de sokan odajöttek hozzám panaszkodni emiatt.
- Ez baj. - Igen, ez túl sok.
- Mizu? - Van szórólapotok a házhoz?
- Könyveink vannak. - Könyv?
- Elkérhetem? - Nyomtatjuk. Bocs.
Közvetlenül engem keres.
- Igen. - De…
Kényelmetlen az öltözködésről beszélnem veletek, nőkkel.
- Beszélnél vele te erről? - Nem.
- Nem? - Semmiképpen. Nem akarok…
Már volt egy súrlódásunk.
Itt együtt kellene dolgoznunk,
mindent helyrehozni.
- Oké. - De ez…
- Drágám? - Szeretlek.
- De… - Mi az?
Mi lenne, ha tíz százalékkal visszavennél az öltözködésedből a házbemutatókon?
- Vegyek vissza? - Igen.
Nem kéne beleszólnotok, mit viselek, amíg…
- Nem szeretnék. - Én sem.
- Csak azt mondom, hogy mi lenne? - Mi az illetlen a ruhámban?
Nem igazán tudom.
- Vegyek vissza? - Azt hiszem.
- Az ingem és a blézerem? - Nem ezekkel van gond.
Páran említették, hogy:
„Istenem, ez nem igazán helyénvaló.”
- Milyen rövid a szoknya. - Ki mondta?
- Csak pár ember… - Ki?
- Emberek. Nem tudom. - Neked mondták?
- Nagyon rövid. - Tényleg? Engem dicsértek.
Te kivágottban vagy.
- Rajtam nincs ilyen. - Igen.
Szerintem ez a házbemutató Los Angeles konzervatívabb részén van.
- Itt élek! - Dél-Kalifornia.
Ha úgy érzed, vissza kell fognom magam, megtehetem…
Nem csak én.
- Nem csak én. Más emberek… - Akkor mondd meg, kik!
Szerintem is rövid. Igyekszem. A legtisztességesebb módon.
Ha tisztességes akarnál lenni, nem két férfi előtt mondanád.
Az tisztességes lenne. Visszafoghatom magam.
Ha úgy érzed, rossz fényt vet rád, persze.
Ugyanazért vagyok itt, mint ti.
- El akarom adni a házat. - Tudjuk mind.
Ha a stílusérzékem árt ennek,
akkor visszább veszek.
Hosszabb ruhát veszek fel, ha akarjátok.
- Próbálom… - Nem én, hanem mások.
Nyugi!
Alapvetően nőként,
és mivel támogatom a nők szabad megjelenését,
áskálódásnak veszem,
hogy a két főnökünk előtt jössz elém,
hogy az öltözködésemről beszélj, amikor néha látom a melledet.
Ami rendben van,
mert szerintem csodás melled van, viseld, ami jólesik.
- De mint nő a nővel… - Én…
- Félrehúzhattál… - Kint volt a mellem?
- A bemutatón. - Nem akarok…
Szerintem…
Nem ez a lényeg, én mindig kirakom.
- A tiédről nem beszélek. - Jó.
Azt akarom mondani, hogy ha mint nő a nőnek mondtad volna,
félrehúztál volna, és szólsz: „Ez az ember azt mondta.”
Azt mondtam volna: „A francba!”,
és észben tartom, nyitottan állok hozzá.
De két férfi előtt ez elég nagy arculcsapás.
- Nem úgy értettem. - Elviselem.
A tulajokat kérdeztem a cégpolitikáról, hogy ne legyen ilyen.
Akkor remélem, hogy soha többé ne látom a melledet.
Sosem raktam ki.
Ha a cégpolitika érdekel, remélem, visszaveszel te is.
- Oké. - Srácok, ez egy házbemutató.
Később beszéljünk! Ne itt csináljuk!
- Nem akartam… - Visszamegyek dolgozni.
- Nem veled akartam beszélni. - Istenem!
Ez nem sikerült jól.
- Ez jól ment. Oké. - Igen.
Nos, mindegy…
Jól van.
Baszd meg, Mary!
Üdv újra itt!
Kösz!
A feliratot fordította: Brandl-Patkós Viktória